Слобідський районний суд міста Харкова 

Провадження № 3/641/574/2026 	Справа №641/1354/26 	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 лютого 2026 року    м.Харків
Суддя Слобідського районного суду м. Харкова Чайка І.В., розглянувши матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , який за мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДНХ-0651 від 09.02.2026 року, старший солдат ОСОБА_1 був виявлений 08.02.2026 року о 23 год. 20 хв. на території Слобідського району м.Харкова з ознаками алкогольного сп`яніння під час виконання службових обов`язків в умовах особливого періоду. В подальшому ОСОБА_1 було направлено до КНП ХОР « ОКНЛ» для проведення огляду на стан сп`яніння, де останній відмовився від проходження такого огляду. 
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у інкримінованому правопорушенні не визнав та зазначив, що 08.02.2026 він не знаходився при виконанні службових обов`язків, оскільки був вихідний після добового чергування, про що надав відповідні документи. 
Суд, заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності та дослідивши матеріали справи, встановив наступне.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його чиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті.
Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.
Так, указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан строком на 30 діб, який було в подальшому продовжено Указом Президента України.
Відповідно до ст.ст. 11, 16, 17 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців, крім іншого, такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників).
Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
На військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.
Так, диспозицією ч. 3 ст. 172-20 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за дії, передбачені ч. 1 або ч. 2 цієї статті, вчинені особою в умовах особливого стану, зокрема за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до ч.4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» містить вичерпний перелік випадків, коли військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби.
В якості доказів винуватості ОСОБА_1 у інкримінованому правопорушенні , суду надано виписку № 129 від 09.02.2026, згідно якої останній відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння та військовий квиток останнього.
Згідно наданої довідки начальника штабу- заступника командира тактичної групи підтримки « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за № 88 від 19.02.2026, а також графіка несення чергування встановлено, що ОСОБА_2 в період часу з 09:00 год. 08.02.2026 по 09:00 год. 09.02.2026 був вихідним, після добового чергування. 
Будь які докази щодо знаходження ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, саме на території військової частини та/або військових об`єктів, матеріали справи не містять та кваліфікація інкримінованого правопорушення, що зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення таких обставин не містить. 
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.
Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.
З урахуванням положень частини 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти росії» (рішення від 30 травня 2013 року) та «Карелін проти росії» (рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципи рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Відповідно до ч.2 ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Більш того, згідно ч.1 ст. 7 КУпАП, ніхто не можу бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.
Крім цього, відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
На підставі викладеного, та враховуючи, що матеріали справи не містять будь-яких беззаперечних, належних і допустимих доказів вини ОСОБА_1 у інкримінованому правопорушенні, а навпаки суду надани докази, що останній не знаходився при виконанні службових обовязків, суд приходить до висновку що в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Поряд з цим, відповідно до вимог п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, в тому числі, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 23, 36, 172-20, 248, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі у відношенні  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1  за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП - закрити, у зв`язку із відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя - 	І. В. Чайка