Справа № 173/3090/25
Провадження №2/173/486/2026 
Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України
07 квітня 2026 року  м. Верхньодніпровськ
Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Кожевник О.А.,
за участю секретаря судового засідання Демяненко С.І.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:
07.11.2025 позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що 11.05.2023 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачем за допомогою Вебсайту (credos.com.ua) укладено кредитний договір № 1204-1739, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит на платіжну карту в розмірі 12000,00 грн. строком на 21 календарний день, строком кредитування 300 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,50 % в день знижена ставка, 3,00 % в день стандартною ставкою. Укладений кредитний договір разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з якими відповідач був ознайомлений. Зазначений кредитний договір між сторонами укладений відповідно до норм ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідачу надано одноразовий ідентифікатор для підписання кредитного договору, ознайомлено з Правилами надання споживчих кредитів та інших супутніх документів, які в подальшому підписані ОСОБА_1 .
ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надало ОСОБА_1 кредит в розмірі 12000,00 грн. на картковий рахунок. Обов`язки, передбачені договором, відповідач не виконував, у зв`язку з чим станом на 10.09.2025 виникла заборгованість за наданим кредитом в розмірі 118240, 00 грн., яка складається із: простроченої заборгованості за кредитом 12000,00 грн., простроченої заборгованості за нарахованими процентами 106240,00 грн. Разом з тим позивачем прийнято рішення про застосування до відповідача програми лояльності для споживчих фінансових послуг та часткове списання заборгованості за нарахованими відсотками в розмірі 47500, 00 грн., тому сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 59500, 00 грн. В добровільному порядку сплатити наявну заборгованість позичальник відмовляється. Тому просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» вказану заборгованість та судові витрати у справі.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.11.2025, справа передана в провадження судді Кожевник О.А.
Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18.11.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач надав відзив на позов, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за відсотками з таких підстав. Відповідач визнав позов в частині заборгованості за кредитом в сумі 12000 грн. та зазначив, що на момент укладання договору вважав, що має повернути саме таку суму кредиту. Інші умови договору щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами він не розумів, оскільки має легку розумову відсталість. Захворювання має з дитинства. Іноді не усвідомлює значення своїх дій, що підтверджується експериментально-психологічним дослідженням від 17.07.2025 та офіційно перебуває на обліку у лікаря-психіатра. 
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову, з таких підстав.
Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ст. 15 ЦК України).
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що 11.05.2023 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1204-1739 у вигляді електронного документа, згідно з яким відповідач отримав кредит в розмірі 12000,00 грн., строком кредитування 300 днів, заявленим строком кредитування 21 день, зі сплатою зниженої процентної ставки 2,5 % в день, стандартної процентної ставки 3,00 % в день.
Вказаний кредитний договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи - Вебсайту ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (кредитодавця), в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Встановлено, що відповідач, в порушення умов договору своєчасно, в порядку та на умовах, визначених договором, кредитні кошти не повернув в повному обсязі.
Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 12000,00 грн. підтверджено довідкою ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про перерахування суми кредиту № 1204-1739 від 11.05.2023, квитанцією №c59c88c1-c2e2-4a83-aeb4-8222e34c3af3 про видачу кредитних коштів, розрахунком заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме: надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Згідно з розрахунком заборгованості станом на 10.09.2025 загальна заборгованість становить: 118240,00 грн. та складається з: 12000,00 грн - прострочена заборгованість за тілом кредиту 106240,00 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. 
Зі змісту розрахунку заборгованості видно, що в період з 11.05.2023 по 31.05.2023 позивач нараховував відсотки за користування кредитом за зниженою процентною ставкою - 2,5%, а в період з 01.06.2023 по 05.03.2024 - за стандартною ставкою - 3% щодня.
Разом з тим, згідно з п. 17 Розділ IV "Прикінцевих та перехідних положень", тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг",тобто з 24.12.2023 року, установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
При цьому, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 року № 3498-ІХ внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування» та статтю 8 цього Закону доповнено частиною п`ятою, за якою максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Отже, з урахуванням вищевказаних законодавчих змін в період з 24.12.2023 по 05.03.2024 (73 дні) максимальний розмір відсотків мав становити 2,5% від суми кредиту 12000 грн - 300 грн щодня. Таким чином загальний розмір заборгованості за відсотками за цей період становить 21 900 грн, що на 4380 грн менше, ніж, зазначено у розрахунку заборгованості позивачем. Тому загальний розмір простроченої заборгованості за процентами становить 101860 грн., а загальний розмір заборгованості 113860 грн. відповідно. 
Разом з тим позивачем прийнято рішення про застосування до відповідача програми лояльності для споживчих фінансових послуг та часткове списання заборгованості за нарахованими відсотками в розмірі 47500,00 грн., тому сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 59500,00 грн.
Встановивши дані обставини, враховуючи, що між сторонами по справі виникли правовідносини, відповідачем грошові кошти отримано, але в порядку та на умовах договору не повернуто, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Окрім того, відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа.
Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами.
На офіційному вебсайті ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (https://creditkasa.com.ua) у вільному доступі для всіх клієнтів ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» розміщена повна інформація щодо договору кредиту та порядку його укладення, а саме, документи: Договір кредиту (примірний Договір на момент укладення); Правила надання грошових коштів у кредит (діючі на момент укладення договору); Згода на обробку персональних даних; Публічна інформація; Положення про конфіденційність. Крім того на вебсайті ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» розміщена довідкова інформація з наданням розгорнутої інформації щодо порядку та умов надання послуг.
Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Зважаючи на вищевикладене суд дійшов висновку, що кредитний договір № 1204-1739 від 11.05.2023 укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Щодо доводів відповідача про те, що внаслідок легкої розумової відсталості останній не в повній мірі усвідомлював зміст кредитного договору слід зазначити наступне. На підтвердження того, що на момент укладання договору кредиту відповідач не розумів умови щодо необхідності сплати відсотків за користування кредитом, він надав епікриз з історії хвороби за направленням психіатра на стаціонарному лікуванні в період з 15.03.2005 по 15.04.2005 року, діагноз: легка розумова відсталість. Згідно з консультативним висновком спеціаліста від 17.07.2025 ОСОБА_1 має діагноз: легка розумова відсталість. Експериментально-психологічним дослідженням хворого ОСОБА_1 від 17.07.2025 підтверджується, що відповідач за результатами обстеження має низький рівень логічної обробки інформації, помірну деменцію, середній рівень когнітивних порушень. 
Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 204 ЦК України передбачено презумпцію правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частина перша статті 215 ЦК України визначає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частина третя статті 203 ЦК України передбачає, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Правочин вважається таким, що вчинений з порушенням волі, зокрема у випадках: вчинення його недієздатною фізичною особою (ст. 226 ЦК України), особою, цивільна дієздатність якої обмежена (ст. 223 ЦК України) або ж дієздатною фізичною особою, але яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (ст. 225 ЦК України) тощо.
Відповідач не надав суду доказів того, що він є недієздатною фізичною особою, або ж його цивільна дієздатність обмежена з підстав та у порядку передбаченому законом. 
Згідно з частиною першою статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.
Разом з тим, відповідач не надав доказів визнання кредитного договору № 1204-1739 від 11.05.2023 недійсним повністю або ж частково. Так само відповідач не заявив зустрічних вимог щодо визнання договору недійсним. 
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що кредитний договір № 1204-1739 від 11.05.2023 є правомірним, оскільки він не є нікчемним (його недійсність прямо не встановлена законом), а також не визнаний судом недійсним. 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, стаття 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод гарантує не досягнення певного результату розгляду справи, а забезпечення справедливості судової процедури в цілому.
Забезпечення справедливої процедури, зокрема, досягається шляхом дотримання судом засад цивільного судочинства, передусім принципів змагальності та диспозитивності.
Так, відповідно до статті 12 ЦПК України, засада змагальності передбачає, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи та на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням або невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до статті 13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Суд створив усі необхідні умови для забезпечення справедливого судового розгляду у цій справі: надав сторонам рівну можливість подати докази у порядку та строки, визначені процесуальним законом, роз`яснив право на заявлення зустрічного позову тощо.
Надані відповідачем докази не спростовують висновки суду про законність та обгрунтованість вимог позивача, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 2422,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 526, 530, 551, 610, 623, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст. 5, 10-11, 12, 13, 60, 76-80, 89, 128, 141, 213-215, 258, 265, 354-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (ЄДРПОУ 38548598), заборгованість за кредитним договором № 1204-1739 від 11.05.2023 в розмірі 59500 (п?ятдесят дев?ять тисяч п?ятсот) грн. 00 коп., яка складається з простроченої заборгованості за кредитом 12000, 00 грн, прострочена заборгованість за процентами в сумі 47500, 00 грн. та судові витрати у сумі 2 422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня отримання учасником справи його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Повна назва учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», ЄДРПОУ 38548598, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 407.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя О.А. Кожевник