Справа № 909/45/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

02.04.2026 	 	м. Івано-Франківськ	

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Михайлишина В. В., секретар судового засідання Карпінець Г. Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області
(вул. М. Грушевського, буд. 21, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська 
область, 76004)

до відповідача: Фізичної - особи підприємця Сітника Андрія Андрійовича 
( АДРЕСА_1 )

про стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати в сумі 477 579, 46 гривень,

за участю:
від позивача: Куриляк Софії Ігорівни, 
від відповідача: представник відповідача в судове засідання не з`явився,

В С Т А Н О В И В:

1. Під час судового розгляду справи здійснювалося фіксування судових засідань технічними засобами.
2. Рішення у цій справі ухвалено за результатами оцінки поданих доказів.
3. За результатами розгляду справи суд бере до уваги таке.
І. СУТЬ СПОРУ
4. У січні 2026 року до Господарського суду Івано-Франківської області звернулася Івано-Франківська міська рада Івано-Франківської області із позовною заявою до Фізичної - особи підприємця Сітника Андрія Андрійовича про стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати в сумі 477 579, 46 гривень.
ІІ. ВИРІШЕННЯ ПРОЦЕСУАЛЬНИХ ПИТАНЬ ПІД ЧАС РОЗГЛЯДУ СПРАВИ
5. Ухвалою від 23.01.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; постановив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи; розгляд справи по суті призначив на 26.02.2026; встановив сторонам строк для подання заяв по суті спору, зокрема відповідачу в строк п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали, подати суду відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову, копію відзиву надіслати позивачу, докази чого подати суду.
6. 26.02.2026 за вх. № 3477/26 до канцелярії суду від Фізичної - особи підприємця Сітника Андрія Андрійовича надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
7. В судовому засіданні 26.02.2026 протокольною ухвалою суд задовольнив означене клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та відклав розгляд справи на 02.04.2026.
8. 27.02.2026 за вх. № 3611/26 через підсистему "Електронний суд" від Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області надійшло клопотання про долучення доказів.
9. 02.03.2026 за вх. № 3668/26 до канцелярії суду від Фізичної - особи підприємця Сітника Андрія Андрійовича надійшов відзив на позовну заяву.
10. 02.03.2026 за вх. № 3668/26 до канцелярії суду від Фізичної - особи підприємця Сітника Андрія Андрійовича надійшла заява про визнання позову та розгляд справи без участі відповідача.
11. За наслідком судового засідання 02.04.2026 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
ІІІ. ПОЗИЦІЯ СТОРІН
12. Позиція позивача. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач – ФОП Сітник А. А. набувши право власності на об`єкт нерухомого майна – виробничий цех, загальною площею 1 280, 2 кв. м., яке розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером 2610197401:18:003:0389 комунальної форми власності з 06.02.2024 по 31.12.2025, належним чином не оформив та не зареєстрував речові права на цю земельну ділянку. Відповідно, протягом цього часу не вносив плату за користування землею в розмірі, встановленому законодавством, внаслідок чого, вважає, що відповідач без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї земельної ділянки - Івано-Франківської міської територіальної громади зберіг у себе кошти у вигляді орендної плати за період з 06.02.2024 по 31.12.2025 в розмірі 477 579, 46 гривень, які позивач просить суд стягнути з відповідача в судовому порядку. Позовні вимоги мотивує приписами статей 1212 - 1214 Цивільного кодексу України, статтею 206 Земельного кодексу України.
13. Позиція відповідача. В поданому відзиві на позов зазначив, що до нього перейшло право користування земельною ділянкою в силу положень статті 120 Земельного кодексу України, та він неодноразово звертався до органу місцевого самоврядування з метою оформлення права користування, укладення договору оренди землі, наслідком чого мала б бути сплата орендної плати за землю, однак орган місцевого самоврядування відмовляє у таких зверненнях без будь-яких причин на те.
14. Відтак, відповідач зазначає, що він не відмовляється від необхідності сплати орендної плати за землю, але обумовлює це укладенням договору оренди землі. Адже, за відсутності договору оренди землі повноцінне користування землею неможливе (наприклад, огородження ділянки, її благоустрій, проведення земляних робіт, реконструкція та будівництво).
15. В подальшому відповідач звернувся до суду із заявою в якій вказав, що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду по справі № 300/6162/24, рішенням Івано-Франківської міської ради від 26.02.2026 йому затверджено проект землеустрою щодо відведення та передачі в оренду земельної ділянки. Зважаючи на викладене, ФОП Сітник А. А. визнав позов Івано-Франківської міської ради про стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати в сумі 477 579, 46 гривень за період з 06.02.2024 по 31.12.2025.
IV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
16. Відповідно до статей 12, 189 Земельного кодексу України, "Положення про Департамент комунальних ресурсів та сільського господарства" Івано-Франківської міської ради, затвердженого рішенням Івано-Франківської міської ради в редакції від 10.06.2022 № 101-25, "Порядку добровільного відшкодування безпідставно збережених коштів за використання земель комунальної власності Івано-Франківської міської територіальної громади", затвердженого рішенням Івано-Франківської міської ради від 10.06.2022 № 99-25, Департаментом комунальних ресурсів та сільського господарства було проведено обстеження земельної ділянки кадастровий номер 2610197401:18:003:0389, що розміщена на АДРЕСА_2 .
17. Повідомлення (вих. № 39/34.3-02/18в від 09.02.2024) про проведення обстеження в період з 19.02.2024 по 28.02.2024 направлялось на адресу відповідача, як землекористувача та власника нерухомого майна рекомендованим листом (фіскальний чек від 12.02.2024).
18. За результатами проведеного обстеження земельної ділянки складено акт обстеження земельної ділянки № 93 від 20.02.2024. В процесі підготовки документів до обстеження, збору необхідної інформації та проведення обстеження встановлено наступне:
- відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, підприємець Сітник Андрій Андрійович не перебуває в процесі припинення;
- відповідно до даних з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (номер довідки 364988956 від 08.02.2024) по АДРЕСА_2 розміщено виробничий цех, загальною площею 1 280, 2 кв. м., право власності на який зареєстровано за Сітником Андрієм Андрійовичем 03.08.2017;
- земельна ділянка, на якій здійснювалося обстеження за актом № 93 сформована та їй присвоєно кадастровий номер 2610197401:18:003:0389, площа становить 2, 109 га.
- земельна ділянка знаходиться по АДРЕСА_2 ;
- відповідно до витягу з Державного земельного кадастру № НВ-0000776742025 від 16.04.2025 земельна ділянка має цільове призначення 11.02. для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, включаючи об`єкти оброблення відходів, зокрема із енергогенеруючим блоком;
- рішенням Івано-Франківської міської ради від 06.02.2024 № 49-40 "Про земельні питання" (п. 37) припинено Приватній виробничо-комерційній фірмі "СІТНИК" (ідентифікаційний код 13642384) право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 3, 8 га розташованої в АДРЕСА_2 ;
- на день проведення обстеження в Департаменті комунальних ресурсів та сільського господарства Івано-Франківської міської ради відсутня інформація про наявність документів на право користування даною земельною ділянкою, зокрема, що стосується укладеного (діючого) договору оренди земельної ділянки землекористувачем;
- відповідно до Витягу № НВ-9951418342024 із технічної документації про нормативну грошову оцінку (НГО) земельної ділянки станом на 22.10.2024, НГО становить 7 876 216, 22 гривень;
- відповідно до Витягу № НВ-2600877732025 із технічної документації про нормативну грошову оцінку (НГО) земельної ділянки станом на 18.04.2025, НГО становить 8 817 808, 99 гривень;
- Головне управління ДПС в Івано-Франківській області листом № 122/34.3-02/17в від 15.04.2025 надало інформацію про те, що Сітником А. А. (код РНОКПП НОМЕР_1 ) за земельну ділянку з кадастровим номером 2610197401:18:003:0389 на вул. Тисменицька, 5, площею 2, 109 га протягом 2024 - 2025 років нарахування та сплата не здійснювалася.
19. Відтак, ФОП Сітник А. А., набувши право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці (кадастровий номер 2610197401:18:003:0389) комунальної форми власності з 06.02.2024 по 31.12.2025, належним чином не оформив та не зареєстрував речові права па цю земельну ділянку, як це передбачено статтями 125, 126 Земельного кодексу України та Законом України "Про оренду землі". Відповідно, протягом цього періоду не вносив плату за користування землею у розмірі, встановленому законодавством, внаслідок чого без достатньої правової підстави зберіг в себе грошові кошти у обсязі орендної плати.
20. Рішенням Івано-Франківської міської ради від 27.06.2019 № 148-27, а саме Додаток 3 до Порядку, встановлено ставки річної оренди для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, включаючи об`єкти оброблення відходів, зокрема із енергогенеруючим блоком – 3 %.
21. Відповідно до розрахунку суми безпідставно збережених коштів за використання земельних ділянок комунальної форми власності на території Івано-Франківської міської територіальної громади сума безпідставно збережених коштів за період з 06.02.2024 по 30.06.2025 становила 344 225, 20 гривень (розрахунок суми додано позивачем до позовної заяви).
22. З метою досудового врегулювання спору, 12.06.2025 відповідачу надсилалась претензія із пропозицією добровільно сплатити суму безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки комунальної власності за період з 06.02.2024 по 30.06.2025 у розмірі встановленому законодавством, а саме 344 225, 20 гривень. Претензія направлялася позивачем на адресу відповідача рекомендованим листом (фіскальний чек від 19.06.2025).
23. В подальшому було проведено повторний розрахунок суми безпідставно збережених коштів за використання земельних ділянок комунальної форми власності, відповідно до якого сума безпідставно збережених коштів за період з 06.02.2024 по 31.12.2025 становить 477 579, 46 гривень (розрахунок суми додано позивачем до позовної заяви).
24. З огляду на вищевикладене, позивач звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області за захистом свого порушеного права.
V. ПОЗИЦІЯ СУДУ
Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.
25. Статтею 14 Конституції України врегульовано, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
26. Згідно із пунктом "б" статті 80 Земельного кодексу України, суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.
27. Відповідно до частини 1 статті 122 Земельного кодексу України, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. 
28. За правилами пункту 11 статті 120 Земельного Кодексу України, якщо об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), інша будівля або споруда), об`єкт незавершеного будівництва розміщений на земельній ділянці державної або комунальної власності, що не перебуває у користуванні, набувач такого об`єкта нерухомого майна зобов`язаний протягом 30 днів з дня державної реєстрації права власності на такий об`єкт звернутися до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу йому у власність або користування земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, що належить йому на праві власності, у порядку, передбаченому статтями 118, 123 або 128 цього Кодексу.
29. Статтею 206 Земельного Кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
30. За змістом підпункту 14.1.147. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України, плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
31. Земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу); орендна плата для цілей розділу XII цього Кодексу - обов`язковий платіж за користування земельною ділянкою державної або комунальної власності на умовах оренди (підпункти 14.1.72., 14.1.136. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України).
32. Отже, чинним законодавством розмежовано поняття "земельний податок" і "орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності".
33. Відповідно до частини 2 статті 152 Земельного Кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
34. При цьому згідно з пунктом "д" частини 1 статті 156 Земельного Кодексу України, власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок, зокрема, неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.
35. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина 1 статті 1166 Цивільного кодексу України). Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкоди заподіяно не з її вини (частина 2 статті 1166 Цивільного кодексу України).
36. Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення, як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.
37. За змістом вказаних положень Цивільного кодексу України та Земельного Кодексу України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема, за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки.
38. Натомість, предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
39. Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
40. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
41. За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України, для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.
42. Судом встановлено, що відповідач є власником нерухомого майна, яке розміщене на земельній ділянці комунальної форми власності.
43. До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.
44. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 28.02.2020 у справі № 913/169/18 та постанові Верховного Суду від 04.03.2021 у справі № 922/3463/19.
45. Згідно із частинами 1 - 5, 9 статті 79-1 Земельного Кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.
46. Отже, земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі.
47. Про необхідність застосування статті 79-1 Земельного Кодексу України та положень Закону України "Про Державний земельний кадастр" при розгляді позову про стягнення безпідставно збережених коштів у виді недоотриманої орендної плати неодноразово зазначалося Верховним Судом, зокрема, у постановах від 29.01.2019 у справах № 922/3780/17 та № 922/536/18, від 11.02.2019 у справі № 922/391/18, від 12.04.2019 у справі № 922/981/18, у яких міститься висновок про те, що для вирішення спору щодо фактичного користування земельною ділянкою без укладення правовстановлюючих документів та без державної реєстрації прав на неї встановленню підлягають обставини, зокрема, чи є земельна ділянка, за фактичне користування якою позивач просить стягнути безпідставно збережені кошти, сформованим об`єктом цивільних прав протягом усього періоду, зазначеного у позові. У випадку відсутності сформованості спірної земельної ділянки, як об`єкту цивільних прав вказане свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.
48. Із змісту інформаційних даних з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, земельна ділянка площею 2, 1090 га, кадастровий номер 2610197401:18:003:0389, яка знаходиться в АДРЕСА_2 , цільове призначення земельної ділянки 11.02. Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, включаючи об`єкти оброблення відходів, зокрема із енергогенеруючим блоком, дата державної реєстрації земельної ділянки – 02.07.2019.
49. Основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5.1. статті 288 Податкового кодексу України (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018 у справі № 920/739/17).
50. Так, Велика Палата Верховного Суду у постановах від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц та від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17 дійшла висновку, що обов`язковими для визначення орендної плати є відомості у витягах з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок.
51. Таким чином, витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки є належним та допустимим доказом, що підтверджує дані про нормативну грошову оцінку.
52. Відповідно до частини 2 статті 20 та частини 3 статті 23 Закону України "Про оцінку земель", дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру.
53. Так, згідно з даними зазначених у витязі із технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки станом на 22.10.2024, нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер 2610197401:18:003:0389 становить 7 876 216, 22 гривень.
54. Згідно з даними зазначених у витязі із технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки станом на 18.04.2025, нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер 2610197401:18:003:0389 становить 8 817 808, 99 гривень.
55. Рішенням Івано-Франківської міської ради від 27.06.2019 № 148-27, а саме Додаток 3 до Порядку, встановлено ставки річної оренди для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, включаючи об`єкти оброблення відходів, зокрема із енергогенеруючим блоком – 3 %.
56. Розрахунок суми безпідставно збережених коштів перевірено судом та встановлено його відповідність вимогам законодавства. Отже, розмір безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою комунальної форми власності площею 2, 1090 га, кадастровий номер 2610197401:18:003:0389, яка знаходиться по АДРЕСА_2 , за період з 06.02.2024 по 31.12.2025 становить 477 579, 46 гривень.
57. Відповідач вказаний розмір безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою комунальної форми власності не заперечує, позовні вимоги визнає в повному розмірі.
58. За приписами пункту 1 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.
59. Частиною 1 статті 191 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
60. Суд зазначає, що визнання відповідачем позову (повністю або частково) це безумовне погодження задовольнити матеріально-правову вимогу позивача в тому вигляді, в якому вона міститься у позовній заяві.
61. Частиною 1 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
62. Згідно із частиною 4 статті 191 Господарського процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
63. Суд встановив, що визнання позову відповідачем у даній справі не суперечить законодавству та не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, відтак приймає заяву відповідача про визнання позову та вважає заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача 477 579, 46 гривень безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати за землю такими, що належать до задоволення.
Висновок суду.
64. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.
Судові витрати.
65. Згідно із частиною 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
66. Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
67. Відповідно до положень статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік", розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу з 1 січня 2026 року складає 3 328 гривень.
68. За приписами пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена в розмірі 1, 5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
69. Частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0, 8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
70. За подання позову сплачено судовий збір у загальному розмірі 7 163, 69 гривень (платіжна інструкція № 392 від 26.02.2026).
71. Оскільки позовна заява надійшла до суду в електронній формі через підсистему "Електронний суд", за означені позовні вимоги позивач мав сплатити судовий збір у розмірі 5 730, 95 гривень із застосуванням коефіцієнту пониження ставки судового збору.
72. Таким чином при зверненні із позовом до суду позивач надмірно сплатив судовий збір в розмірі 1 432, 74 гривень.
73. При цьому суд звертає увагу, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
74. Відповідно до частини 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічну норму закріплено в частині 3 статті 7 Закону України "Про судовий збір".
75. Оскільки заява відповідача про визнання позову надійшла до суду після початку розгляду справи по суті, положення частини 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України та частини 3 статті 7 Закону України "Про судовий збір" застосуванню не підлягають.
76. Відповідно до приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи задоволення позову, судовий збір в розмірі 5 730, 95 гривень покладається на відповідача.
Керуючись статтями 73, 86, 123, 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області до Фізичної - особи підприємця Сітника Андрія Андрійовича про стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати в сумі 477 579, 46 гривень – задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної - особи підприємця Сітника Андрія Андрійовича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області (вул. Грушевського, буд. 21, м. Івано-Франківськ, 76004; ідентифікаційний код: 33644700) – 477 579, 46 гривень (чотириста сімдесят сім тисяч п`ятсот сімдесят дев`ять гривень сорок шість копійок) безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати, а також 5 730, 95 гривень (п`ять тисяч сімсот тридцять гривень дев`яносто п`ять копійок) судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

6. Повний текст рішення складено - 06.04.2026.

Суддя В. В. Михайлишин