Справа № 420/42776/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії
В С Т А Н О В И В :
До Одеського окружного адміністративного суду 26.12.2025 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, в якій просить суд:
1. Визнати протиправними дії ДПС України в Одеській області щодо безпідставного внесення посадовими (службовими) особами контролюючого органу даних про наявність податкового боргу у ОСОБА_1 на суму 12009,39 грн. по ППР № 1286542-24/15-04;
2. Стягнути за рахунок коштів державного бюджету на користь ОСОБА_1 шкоду, заподіяну протиправними діями, а саме: безпідставне внесення посадовими (службовими) особами контролюючого органу даних про наявність податкового боргу у ОСОБА_1 на суму 12009,39 грн. по ППР № 1286542-24/15-04, у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, встановленої станом на дату ухвалення рішення про визнання протиправними дій контролюючого органу.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що ГУ ДПС в Одеській області було прийнято відносно ОСОБА_1 Податкове повідомлення-рішення від 30 червня 2025 року № 1286542-24/15-04. Дане податкове повідомлення-рішення було оскаржено у адміністративному порядку. Згідно рішення Державної податкової служби України №33656/6/99-00-06-01-02-06 від 25.11.2025 ППР № 1286542-24/15-04 скасовано. Станом на 24.12.2025 в ІКС Електронний кабінет платника за ОСОБА_1 обліковується податковий борг на суму 12009,39 грн. Підставою виникнення даного боргу ДПС зазначено ППР № 1286542-24/15-04. Своїми діями, які виразилися у тому, що ГУ ДПС в Одеській області безпідставно внесло дані про наявність податкового боргу у ОСОБА_1 на суму 12009,39 грн по ППР № 1286542-24/15-04, контролюючий орган вчинив податкове правопорушення.
Ухвалою судді від 29.12.2025 постановлено позовну заяву залишити без руху, встановивши 10-денний строк для усунення недоліків позову, шляхом надання до суду документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі 968,96 грн або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
30.12.2025 від позивача надійшла заява (вх. №ЕС/137653/25), в якій повідомив, що він має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильський АЕС 2 категорії і згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.
Ухвалою судді від 06.01.2026 постановлено прийняти до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 та відкрити провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
26.01.2026 від позивача до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів разом із копією податкової вимоги №0024671-1308-1532 від 25.12.2025 року.
13.03.2026 від представника відповідача ГУ ДПС в Одеській області надійшло клопотання (вх. №ЕС/27829/26), в якому заявник просить суд поновити Головному управлінню ДПС у Одеській області строк для подання відзиву на адміністративний позов ОСОБА_1 та продовжити строк на виконання Ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 06.01.2026 по справі № 420/42776/25.
Ухвалою суду від 16.03.2026 відмовлено у задоволенні заяви (вх. №ЕС/27829/26 від 13.03.2026) представника відповідача Головного управління ДПС в Одеській області про поновлення та продовження строку для подання відзиву на позовну заяву. 
18.03.2026 від представника відповідача ГУ ДПС в Одеській області надійшов відзив (вх. №ЕС/28551/26), в якому просить поновити строк для подання відзиву; прийняти відзив та відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування підстав для поновлення строку зазначили, що ухвалу про відкриття провадження від 06.01.2026, якою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення відповідної ухвали для подання до суду відзиву на позовну заяву, Головне управлінням ДПС у Одеській області дізналось лише 12.03.2026, що перешкодило контролюючому органу вчасну подати відзив на адміністративний позов, що в свою чергу перешкоджає повному та всебічному розгляду справи.
Ухвалою суду від відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача Головного управління ДПС в Одеській області про поновлення строку для подання відзиву.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено такі факти та обставини.
Головним управлінням ДПС в Одеській області було визначено та сформоване в автоматичному режимі мінімальне податкове зобов`язання платнику, податкове повідомлення-рішення з податку на доходи фізичних осіб у вигляді мінімального податкового зобов`язання за 2024 рік від 30.06.2025 № 1286542-24/15-04 на суму 12009,39 гривень.
Не погоджуючись з визначеною сумою податку позивачем було подано до ДПС скаргу (вх. ДПС від 26.09.2025 за № 4586/С/6 (вх. Головного управління ДПС в Одеській області від 26.09.2025 № 4530/8)) щодо податкового повідомлення-рішення від 30.06.2025 № 1286542-24/15-04 про визначення сум мінімального податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб.
За результатами розгляду даної скарги Державною податковою службою України прийнято рішення від 24.11.2025 року №33656/6/99-00-06-01-02-06, яким скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 30.06.2025 № 1286542- 24/15-04, а скаргу частково задоволено.
У даному рішенні вказано, що у зв`язку з закінченням строку дії договорів оренди з ПСП «ПЕРЕМОГА» ОСОБА_1 є платником мінімального податкового зобов`язання з лютого 2024 року за земельні ділянки площею 3,6308 га, кадастровим номером 5120683200:01:001:0311 та площею 2,8424 га, кадастровим номером 5120683200:01:001:0312. Разом з тим, при формуванні ППР по мінімальному податковому зобов`язанню, по земельній ділянці площею 3,6308 га невірно відображено нормативну грошову оцінку, відтак, сума мінімального податкового зобов`язання, нарахована Скаржнику, підлягає перерахунку.
Даним рішенням також визначено, що ГУ ДПС в Одеській області забезпечити здійснення перерахування податку, формування та направлення ППР з визначення суми мінімального податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, відповідно до норм чинного законодавства.
25.12.2025 відповідачем виставлено позивачу вимогу про сплату боргу №0024671-1308-1532 від 25.12.2025 відповідно до якої станом на 23.12.2025 у ОСОБА_1 наявний податковий борг у сумі 12009,39 грн.
Разом із позовом позивачем надано до суду інформацію з його податкового кабінету відповідно до якої станом на 28.12.2025, на 29.12.2025, на 30.12.2025 у нього наявний податковий бор по податку на доходи фізичних осіб у вигляді мінімального податкового зобов`язання, що підлягає сплаті фізичними особами в ДПС у сумі 12009,39 грн.
В той де час, з наданого листа від 01.01.2026 №2/6/15-32-13-08-06, який складено Головним управлінням ДПС в Одеській області у відповідь на заяву позивача від 25.12.2025, судом встановлено, що відповідач повідомив позивача, що відповідно до даних інформаційно — комунікаційної системи ДПС у платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) станом на 25.12.2025 обліковувався податковий борг по податку на доходи фізичних осіб у вигляді мінімального податкового зобов`язання, що підлягає сплаті фізичними особами (ккб 11011300) у сумі 12 009,39 грн, який виник на підставі податкового повідомлення рішення (далі - ППР) від 30.06.2025 № 1286542-24/15-04. Однак, вказано у листі, 26.12.2025 ППР від 30.06.2025 № 1286542-24/15-04 скасовано та виведено з обліку.
Таким чином, у листі вказано, що відповідно до даних ІКС ДПС станом на 31.12.2025 у ОСОБА_1 податковий борг по податку на доходи фізичних осіб у вигляді мінімального податкового зобов`язання, що підлягає сплаті фізичними особами (ккб 11011300) відсутній.
Судом встановлено, що на виконання рішення ДПС від 24.11.2025 № 33656/6/99-00-06-01-02-06 про результати розгляду скарги платника у зв`язку з виявленими розбіжностями Головним управлінням ДПС в Одеській області податкове повідомлення-рішення за 2024 рік - від 30.06.2025 № 1286542-24/15-04 на суму 12009,39 грн скасовано.
За результатами проведеної роботи та з урахуванням встановлених обставин керуючись абзацом сьомим підпункту 170.14.3 пункту 170.14 статті 170 Кодексу Головним управлінням ДПС в Одеській області обчислено мінімальне податкове зобов`язання з урахуванням закінчення терміну дії договору оренди земельних ділянок та проведеної нормативної грошової оцінки земельних ділянок за 2024 рік та платнику сформовано нове податкове повідомлення-рішення за 2024 рік від 13.03.2026 № 1670168-24/15-04 на суму 9513,30 грн
Вважаючи протиправними дії ДПС України в Одеській області щодо безпідставного внесення посадовими (службовими) особами контролюючого органу даних про наявність податкового боргу у ОСОБА_1 на суму 12009,39 грн по ППР № 1286542-24/15-04, позивач звернувся до суду з даним позовом.
При цьому зі змісту позову вбачається, що позивач вважає протиправними дії податкового органу щодо внесення даних про наявність у нього податкового боргу на підставі податкового повідомлення-рішення № 1286542-24/15-04 саме від 30.06.2025.
Як стверджує позивач, ГУ ДПС в Одеській області безпідставно внесла дані про наявність податкового боргу у ОСОБА_1 на суму 12009,39 грн. по ППР №1286542-24/15-04, контролюючий орган вчинив податкове правопорушення.
Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд зазначає таке.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 67 Конституції України закріплено обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України; у чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції).
Відповідно до п.114.1 ст.114 Податкового кодексу України особа, чиї права та/або законні інтереси порушено, має право на відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб.
Шкода, заподіяна протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб, відшкодовується державою за рахунок коштів державного бюджету незалежно від вини контролюючого органу, його посадових (службових) осіб.
Згідно зп.114.1 ст.114 Податкового кодексу України шкода, заподіяна протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб, що визнаються податковими правопорушеннями відповідно до цього Кодексу, відшкодовується в повному обсязі в порядку, передбаченому законодавством про відшкодування шкоди.
Особа, чиї права порушені, за наявності обставин, передбачених пунктом 128.2 статті 128 цього Кодексу, має право заявити вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб, у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, встановленої станом на дату визнання таких рішень, дій чи бездіяльності незаконними, у порядку, передбаченому законодавством. У такому разі доведенню підлягає лише протиправність рішень, дій чи бездіяльності стосовно особи.
У передбачених абзацом другим цього пункту випадках шкода понад встановлений розмір відшкодуванню не підлягає.
Відповідно до п. 114.3 ст.114 Податкового кодексу України шкода, заподіяна протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб, може включати:
114.3.1. вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна платника податків, визначена відповідно до вимог законодавства;
114.3.2. додаткові витрати, понесені платником податку внаслідок протиправних рішень, дій чи бездіяльності контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб (штрафні санкції, сплачені контрагентам платника податку, вартість додаткових робіт, послуг, додатково витрачених матеріалів тощо);
114.3.3. документально підтверджені витрати, пов`язані з адміністративним та/або судовим оскарженням (крім сум, що підлягають відшкодуванню в порядку розподілу судових витрат згідно із процесуальним законодавством) незаконних (протиправних) рішень, дій або бездіяльності контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб (юридичний супровід, не пов`язаний із захистом, наданим адвокатом, відрядження працівників або представників платника податку, залучення експертів, отримання необхідних доказів, виготовлення копій документів тощо). Сума такого відшкодування не повинна перевищувати 50 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня календарного року, в якому приймається відповідне судове рішення або рішення іншого органу, у передбачених законом випадках.
Пунктом 114.4 статті 114 Податкового кодексу України визначено, що шкода, заподіяна платнику податків внаслідок податкового правопорушення контролюючого органу, відшкодовується за рішенням суду.
Пунктом 114.5 статті 114 Податкового кодексу України визначено, що положення цієї статті не застосовуються у разі, якщо шкода, заподіяна бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб, зумовлена дією правового режиму воєнного, надзвичайного стану.
Згідно з п.128.1 ст.128 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями контролюючих органів є протиправні рішення, дії або бездіяльність контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб, вчинення яких є підставою для відшкодування шкоди особі, чиї права порушені, відповідно до закону.
Відповідно до п.128.2 ст.128 Податкового кодексу України податковими порушеннями, відшкодування шкоди за вчинення яких згідно з пунктом 114.2 статті 114 цього Кодексу допускається внаслідок доведення лише факту його вчинення, є:
128.2.1. прийняття незаконного рішення, а так само вчинення незаконних діянь (дій або бездіяльності) контролюючим органом та/або його посадовими (службовими) особами, що призвели до безпідставної відмови в набутті, а так само до безпідставної втрати особою статусу платника податку або платника одного з податків, набуття та/або анулювання (втрата) якого відбувається за рішенням контролюючого органу;
128.2.2. невнесення або несвоєчасне внесення контролюючим органом даних до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та/або порушення строків початку проведення камеральної перевірки, передбаченої пунктом 200.10 статті 200 цього Кодексу, а у випадках, визначених пунктом 200.11 статті 200 цього Кодексу, - перевірки, зазначеної у такому пункті, якщо за результатами таких протиправних діянь було порушено строки повернення сум бюджетного відшкодування;
128.2.3. прийняття посадовими (службовими) особами контролюючого органу рішення про використання майна, визначеного пунктом 87.3 статті 87 цього Кодексу, як джерела погашення грошового зобов`язання або податкового боргу платника податків;
128.2.4. перешкоджання посадовими (службовими) особами контролюючого органу звільненню майна особи з-під режиму тимчасового затримання;
128.2.5. незаконне застосування посадовими (службовими) особами контролюючого органу арешту майна або коштів на рахунках;
128.2.6. безпідставне внесення посадовими (службовими) особами контролюючого органу даних про наявність податкового боргу платника податків або несвоєчасне внесення чи невнесення даних про відсутність податкового боргу платника податків.
Таким чином, наявності передбачених пунктом 128.2 статті 128 Податкового кодексу обставин дає платнику податків право заявити вимоги про відшкодування шкоди виключно з підстав протиправності відповідного рішення, дії чи бездіяльності контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб, у фіксованому розмірі однієї мінімальної заробітної плати, встановленої станом на дату визнання таких рішень, дій чи бездіяльності незаконними, та не зобов`язаний доводити наявність (розмір) шкоди та причинно-наслідковий зв`язок між податковим правопорушенням контролюючого органу та заподіяною платнику шкодою.
Отже, спеціальним законом прямо передбачено:
- можливість стягнути фіксовану суму збитків,
- у цьому випадку підлягає доведенню тільки протиправність рішень, дій чи бездіяльності.
При цьому спеціальний закон передбачає принцип відшкодування частини збитків у фіксованому розмірі однієї мінімальної зарплати.
Позивач вважає, що він має право на відшкодування шкоди, оскільки ДПС в Одеській області вчинило податкове правопорушення, яке вказане в підпункті 128.2.6. пункту 128.2. статті 128 Податкового кодексу України.
За змістом підпункту14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Так, судом встановлено, що станом на дату звернення позивача до суду в інформаційних системах податкового органу містилась інформація про наявність у ОСОБА_1 податкового боргу у розмірі 12009,39 грн, який виник на підставі податкового повідомлення-рішення № 1286542-24/15-04 від 30.06.2025.
В той же час, 24.11.2025 Державною податковою службою України прийнято рішення від 24.11.2025 №33656/6/99-00-06-01-02-06, яким скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 30.06.2025 № 1286542- 24/15-04, а скаргу частково задоволено.
Не дивлячись на скасування податкового повідомлення-рішення від 30.06.2025 № 1286542- 24/15-04 25.12.2025 відповідачем виставлено позивачу вимогу про сплату боргу №0024671-1308-1532 від 25.12.2025 відповідно до якої станом на 23.12.2025 у ОСОБА_1 наявний податковий борг у сумі 12009,39 грн.
Вказане, на переконання суду, є свідченням того, що дії Головного управління ДПС в Одеській області щодо безпідставного внесення посадовими (службовими) особами контролюючого органу даних про наявність податкового боргу у ОСОБА_1 на суму 12009,39 грн, який виник на підставі податкового повідолення-рішення № 1286542-24/15-04 від 30.06.2025 є протиправними.
В той же час, суд зазначає, що підпункт 128.2.6. пункту 128.2. статті 128 Податкового кодексу України визначає як податкове правопорушення безпідставне внесення посадовими (службовими) особами контролюючого органу даних про наявність податкового боргу платника податків або несвоєчасне внесення чи невнесення даних про відсутність податкового боргу платника податків і не вказує, що таке внесення має бути саме в ІКП.
Позивач просить суд стягнути з відповідача шкоду у розмірі мінімальної заробітної плати.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про державний бюджет на 2026 рік» установлено з 1 січня 2026 року мінімальну заробітну плату:
у місячному розмірі - 8647 гривень;
у погодинному розмірі - 52 гривні.
Таким чином, суд вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача за рахунок коштів державного бюджету на користь ОСОБА_1 шкоди в порядку, визначеному статтею 114 Податкового кодексу України у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, яка складає 8647,00 грн.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі “Серявін та інші проти України” від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову.
Відповідно до приписів ст.139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 262, 295, КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії– задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління ДПС в Одеській області щодо внесення посадовими даних про наявність податкового боргу у ОСОБА_1 на суму 12009,39 грн, який виник на підставі податкового повідомлення-рішення № 1286542-24/15-04 від 30.06.2025.
Стягнути Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок коштів державного бюджету на користь ОСОБА_1 шкоду в порядку, визначеному статтею 114 Податкового кодексу України у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, яка складає 8647,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );
Відповідач - Головне управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, код ЄДРПОУ 44069166).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА