ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/576/26 Справа № 202/14016/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Слюсар Л. П. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Халаджи О. В.
суддів: Агєєва О.В., Гапонова А.В., 
секретар Кругман А.М,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпра від 24 червня 2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (суддя першої інстанції Слюсар Л.П.),

В С Т А Н О В И В:

27 листопада 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредит-Капітал» звернулось до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 95322249000 від 03.05.2019 року в розмірі 176 570,32 грн., сплачений судовий збір в сумі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу 5 000,00 грн.
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпра від 24 червня 2025 року позовні вимоги задоволено: стягнуто із ОСОБА_1 на їх користь заборгованість кредитним договором №95322249000 від 03.05.2019 року, яка станом на станом на 29.08.2023 року становить 176 570, 32 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту – 110 234,32 грн.; заборгованість за відсотками – 66 336 грн., а також стягнуто сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.
Із вказаним рішення суду не погодився відповідач, та через свого представника ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій той зазначив, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також без з`ясування всіх обставин справи.
Скарга мотивована тим, що відповідно до додатків, котрі надані позивачем вбачається, що в період із 03.05.2019 року по 15.03.2020 року розрахунок проводиться відносно картки № НОМЕР_1 , а вже із 16.04.2020 року розрахунок проводиться відносно зовсім іншої картки № НОМЕР_2 .
Вказує, що матеріали справи не містять доказів, що у відповідача було дві кредитні картки.
Також, суттєва різниця між розрахунками які зазначені у довідках про рух коштів (вказані різні номера банківських карток), котрі надавалися одночасно із позовною заявою до суду першої інстанції та довідки – розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 95322249000 від 03.05.2019 року, котрий надавався вже на запит суду першої інстанції під час судового провадження.
Станом на 09.12.2021 року з невідомих причин, при наявності заборгованості у сумі 31 948, 86 гривень ) при кредитному ліміті 32 000 тисячі гривень Банк збільшує кредитний ліміт у тричі – до 90 000 гривень, виходячи із умов договору № 95322249000 АТ «Укрсиббанк» поза строками, визначених у п. 4.2 збільшує кредитний ліміт майже втричі.
Відповідно до договору факторингу № 251 від 29.08.2023 року та додатку до нього зазначено, що АТ «Укрсиббанк» передав право вимоги кредитної заборгованості ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» із лімітом кредитування у розмірі 90 000 гривень.
ОСОБА_2 просив рішення Індустріального районного суду м. Дніпра від 24 червня 2025 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Від представника ТОВ «ФК «Кредит–Капітал» - Дерюгіної Х.Б., надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона зазначила, що підписуючи кредитний договір № 95322249000 від 03.05.2019 року апелянт визнав надані банком умови даних договорів, тарифи та правила. Тобто, сторонами при укладенні договорів були досягнути усі істотні умови договору. Позивачем було надано усі необхідні документи на підтвердження заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку №95322249000 від 03.05.2019 року.
ОСОБА_3 , просила оскаржуване рішення суду залишити без змін.
Представник ОСОБА_1 – Калюжний Д.Ю., у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив задовольнити її у повному обсязі.
Представник ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» - Дерюгіна Х.Б., у судове засідання не з`явилась, просила розглядати справу без її участі.
Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступного.
Згідно ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що 03 травня 2019 року ОСОБА_1 підписано Анкету-Заявку АТ «УКРСИББАНК» на надання споживчого кредиту в сумі 33 751,22 грн. та додаткового кредиту – кредитної картки з максимальною сумою кредиту 50 000 грн. 
03 травня 2019 між Акціонерним товариством «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 95322249000, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 33 751,22 грн. строком на 12 місяців, процентна ставка за користування кредитом – 0,00001% річних. 
Відповідно до п. 1 Договору «...Підписуючи цей Договір, позичальник погоджується з викладеними у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК» з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових рахунків. (із усіма змінами і доповненнями): умовами надання споживчого кредиту Позичальнику, його обслуговування і погашення; умовами відкриття та розрахунково-касового обслуговування поточних карткових рахунків. 
Відповідно до п.3.3 Кредит надається позичальнику для особистих потреб: в сумі 30946 грн. 00 коп. на придбання товару Мобільний телефон/ смартфон: Apple iPhone Xs 64 GB Space Gray, Мобільний телефон/ смартфон: Безпровідні навушники Apple AirPods.
Згідно до п. 3.6 позичальник зобов`язується повертати кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесення платежів, відповідно до графіку платежів (Додаток №1 до цього Договору, що є його невід`ємною частиною), але в будь-якому випадку кредит повинен бути повернутий не пізніше 03.05.2020 року. 
Згідно п.4.1 Банк відкриває Позичальнику та обслуговує на умовах Тарифного плану Револьверна Кредитна Картка «Шопінг картка» розміщеного на сайті www.my.ukrsibbank.com й на інформаційних стендах у приміщеннях установ Банку, окремий поточний рахунок, вказаний у договорі, до якого випускається платіжна картка, у національній валюті України (Картковий рахунок), який використовується та обслуговується згідно цього Договору та Правил. Картковий рахунок відкривається Банком в дату встановлення ліміту кредитування згідно Договору.
Відповідно до п.4.1 Договору сума ліміту кредитування 8000,00 грн., строк дії ліміту кредитування 24 місяці (п. 4.2), з процентною ставкою 0,00001% річних.
Як зазначає позивач, відповідач своїх зобов`язань за договорами належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка згідно із розрахунками заборгованості: по кредитному договору № 95322249000 від 03.05.2019 року станом на 29.08.2023 року становить 176 570,32 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 110 234,32 грн.; заборгованість за відсотками – 66 336 грн. 
29 серпня 2023 року між Акціонерним товариством «УКРСИББАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено Договір факторингу № 251, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками АТ «УКРСИББАНК», включно і до ОСОБА_1 .
Відповідно до Витягу з реєстру боржників від 29.08.2023 року до договору Факторингу 251, укладеного 29.08.2023, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №95322249000 від 03.05.2019 року. Загальний розмір заборгованості 176570,32 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 110 234,32 грн.; заборгованість за відсотками – 66 336 грн.
Згідно листа АТ «УКРСИББАНК» від 11.06.2025 року №29-1-01/5552, кредит, наданий Клієнту відповідно до п.1 Кредитного договору, та кредит, наданий відповідно до п.4 Кредитного договору, це два різні кредити, з різними умовами кредитування та обліку заборгованості.
Звертали увагу, що відповідно до умов укладеного між Банком та Товариством обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» Договору факторингу №251 від 29.08.2023 року Банк здійснив відступлення права вимоги заборгованості саме за Картковим рахунком № НОМЕР_3 , що був відкритий та обслуговувався на умовах п.4 Кредитного договору.
Відповідно до Договору факторингу №251 від 29.08.2023 року, ТОВ «ФК «Кредит -Капітал» було відступлено право вимоги заборгованості в розмірі 176570,32 грн. саме за Картковим рахунком. 
Право вимоги заборгованості в розмірі 33751,22 грн. визначена п.1 Кредитного договору не було відступлено ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», погашено Клієнтом до 29.08.2023 р. (дата Договору факторингу) та не відноситься до кредиту, визначеного умовами п.4 Кредитного договору. 
13 листопада 2024 року ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» направило та адресу відповідача вимоги про погашення заборгованості, у якій також повідомило про заміну кредитора у зобов`язаннях. Однак відповідач у порушення умов кредитних договорів не сплатив суму заборгованості позивачу, та у разі неотримання повідомлення про відступлення прав вимоги - не сплатив суму заборгованості первісному кредитору.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, місцевий суд виходив з того, що свої зобов`язання перед ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», яке є правонаступником кредитора, належним чином не виконав, про що свідчить наявність заборгованості, доказів на спростування доводів позивача та суми заборгованості відповідач суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за: кредитним договором №95322249000 від 03.05.2019 року, яка станом на станом на 29.08.2023 року становить 176570,32 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 110234,32 грн.; заборгованість за відсотками - 66336 грн.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком місцевого суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Як вбачається із матеріалів справи 03.05.2019 року між АТ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 95322249000, відповідно до умов якого відповідачу було надано споживчий кредит у розмірі 33751,22 грн.. При цьому зазначене не заперечується сторонами у справі.
Однак позивач наголошує, що отримав право вимоги до ОСОБА_1 саме викритим на ім`я відповідача картковим рахунком, в межах кредитного ліміту, оскільки споживчий кредит у розмірі 33751,22 грн.. було погашено позичальником.
Згідно п.4.1 Договору про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку №95322249000 від 03.05.2019 року , банк відкриває позичальнику та обслуговує на умова Тарифного плану Револьверна Кредитна Картка «Шопінг картка» розміщеного на сайті www.my.ukrsibbank.com й на інформаційних стендах у приміщеннях установ Банку, окремий поточний рахунок НОМЕР_4 , до якого випускається платіжна картка, у національній валюті України (Картковий рахунок), який використовується та обслуговується згідно цього Договору та Правил. Картковий рахунок відкривається Банком в дату встановлення ліміту кредитування згідно Договору.
Відповідно до п.4.2 Договору сторони домовились, що банк може надати позичальнику додатковий кредит (кредитну карту) шляхом становлення ліміту овердрафту (далі ліміт кредитування) на картковому рахунку позичальника на наступних умовах: сума ліміту 8 000 грн., строк дії ліміту кредитування 24 місяці з дати встановлення ліміту кредитування (з можливістю подальшої пролонгації). Також згідно із наявними в матеріалах справи анкетою заявою на надання споживчого кредиту та паспортом споживчого кредиту максимальна сума ліміту додаткового кредиту (овердрафту) на картковий рахунок становить 50 000 грн., а строк дії ліміту кредитування 24 місяці (з можливістю продовження на новий строк за рішенням Банку)
Оскаржуючи рішення суду від 24.06.2025 року відповідач не заперечує погодження сторонами кредитного ліміту у 50 000 грн., однак не погоджується з його збільшенням банком в односторонньому порядку до 90 000 грн., оскільки зазначає, що таке збільшення відбулось поза межами 24 місячного строку кредитування.
Однак із такими твердженнями не можливо погодитись з огляду на положення Правил споживчого кредитування позичальників АТ «Укрсиббанк» від 05.02.2019 року розміщених на офіційному сайті банку (надалі Правила).
У п.5.3 договору про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку №95322249000 від 03.05.2019 року зазначено, що підписанням цього договору позичальник серед іншого засвідчує, що він особисто ознайомлений із Правилами та Тарифами, які розміщені для ознайомлення на офіційному сайті банку 
Пунктом 7.1.1. розділу ІІ Правил передбачено, що «Кредитна картка» є окремим видом кредитування позичальників, що здійснюється шляхом встановлення ліміту кредитування (ліміту овердрафту) на картковий рахунок Позичальника (далі – Картковий рахунок) та випуску платіжної картки до цього рахунку. Відкриття карткового рахунку позичальника та його розрахунково-касове обслуговування здійснюється в порядку, передбаченому главою 7.2 розділу II цих Правил.
Ліміт кредитування встановлюється у вигляді відновлюваної кредитної лінії, яка передбачає надання кредитних коштів Позичальнику в рамках ліміту кредитування траншами. Видача траншів може ініціюватися Позичальником шляхом використання Кредитної картки в банкоматах, електронних терміналах або іншими способами, передбаченими Договором, а також шляхом надання доручень Банку на списання кредитних коштів з Карткового рахунку. Зобов`язання Банку по видачі чергового траншу Позичальнику є відкличними і Банк має право відмовитись від видачі чергового траншу без пояснення причин відмови Позичальнику. Кредитна картка надається для споживчих цілей і кредитні кошти забороняється використовувати для проведення операцій, пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності. За рахунок ліміту кредитування не виконується примусове списання коштів з Карткового рахунку Позичальника.
Також у п. 7.1.9 Правил вказано, що сторони домовились про те, що у разі належного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором банк може продовжити строк дії ліміту кредитування на умовах цих Правил та кредитного договору та без укладення додаткових угод до кредитного договору, кожного разу на той же строк, який визначений у повідомленні/ в індивідуальній угоді.
Відповідно до п. 7.1.10 Правил сторони вважають, що продовження строку дії ліміту відбулось у разі, якщо за 30 календарних днів до закінчення терміну дії ліміту кредитування банком не отримано від позичальника заяви про відмову від продовження строку дії ліміту кредитування та банком не направлено позичальнику повідомлення про припинення строку дії ліміту кредитування. 
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема виписок по рахунку позичальника НОМЕР_4 після закінчення 24 місячного строку дії ліміту кредитування, позичальник продовжував користуватись кредитним лімітом (розраховуватись карткою за покупки, погашати заборгованість, робити перекази), а також сторони не обмінювались заявами про відмову від продовження дії ліміту, а тому строк дії ліміту було подовжено.
З приводу доводів апеляційної скарги про нарахування заборгованості за різними кредитними картками, то як вбачається із виписок нарахування заборгованості відбувалось рахунок НОМЕР_4 , який відкритий саме на ім`я ОСОБА_1 і крім того умовами договору передбачено можливість випуску декількох карт.
При порівнянні даних виписки з особового рахунку відповідача та з даними розрахунку заборгованості, доданого позивачем до позовної заяви, вбачається, що суми використаних кредитних коштів, зазначені у виписці, відповідають сумам, зазначеним у розрахунку заборгованості, а тому доводи апеляційної скарги у цій частині також не знайшли свого підтвердження.
Таким чином позивачем належними та допустимими доказами доведено наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором №95322249000 від 03.05.2019 року
З приводу переходу права вимоги від первісного кредитора до позивача слід зазначити наступне.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).
Тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним (Постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 2-2035/11, постанова Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15).
На підтвердження переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором від 03.05.2019 року ТОВ «Кредит Капітал» надано копії Договору факторингу № 251 від 29.08.2023 року, акту приймання-передачі прав вимоги від 29.08.2023 року, витягу із реєстру права вимоги від 29.08.2023 року та платіжної інструкції №72474 від 29.08.2023 року.
За зазначені документи є належними та допустимими доказами, а тому суд апеляційної інстанції вважає доведеним факт набуття ТОВ «Кредит Капітал» права вимоги за кредитним договором від 03.05.2019 року до ОСОБА_1 у розмірі 176 560,32 грн.
Доводи апеляційної скарги не створюють висновок про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив позов, колегія суддів не приймає до уваги оскільки, такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для скаржника, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував та є однаковими з доводами які були викладені у позовній заяві.
Колегія суддів перевірила доводи апеляційної скарги на предмет законності судового рішення виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судом норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин у справі, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.
Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для розподілу судових витрат, понесених відповідачем у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, немає у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України.
Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 176 560,32 грн., що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, 

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Індустріального районного суду м. Дніпра від 24 червня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.
Судді: О.В. Халаджи

О.В. Агєєв 
А.В. Гапонов

Повний текст судового рішення складено 25 лютого 2026 року.

Головуючий суддя О.В. Халаджи