ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2026 року 
м. Київ

справа № 480/2323/22
адміністративне провадження № К/990/12807/23 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мацедонської В. Е.
суддів: Смоковича М.І., Мельник-Томенко Ж.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження, як суд касаційної інстанції
касаційну скаргу адвоката Молібог Юлії Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 
на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2022 року (головуючий суддя - Савицька Н.В.)
та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2023 року (головуючий суддя - Калиновський В.А., судді: Кононенко З.О., Мінаєва О.М.)
у справі № 480/2323/22 за позовом ОСОБА_1 до Сумської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення компенсації,-
УСТАНОВИВ:
І. Суть спору
У лютому 2022 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка) звернулася до суду з позовом до Сумської обласної прокуратури (далі - відповідач), в якому просила: 
- визнати протиправним та скасувати наказ Сумської обласної прокуратури від 25 січня 2022 року №21к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Роменської окружної прокуратури Сумської області у зв`язку із непроходженням спеціальної перевірки з 26 січня 2022 року;
- поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора Роменської окружної прокуратури Сумської області з 27 січня 2022 року;
- стягнути з Сумської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 компенсацію за вимушений прогул із розрахунку 3856,70 грн за один день вимушеного прогулу по день ухвалення рішення суду. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржуваний наказ не містить мотивів відхилення або врахування наданих позивачкою пояснень та уточнюючих документів. Підставу для звільнення ОСОБА_1 зазначено: Довідка про результати спеціальної перевірки щодо ОСОБА_1 . Також позивачка зауважує, що наказ про її звільнення датований 25 січня 2022 року, натомість з довідкою про результати спеціальної перевірки позивачка була ознайомлена 26 січня 2022 року, а тому фактично була позбавлена можливості надати свої зауваження у письмовій формі для розгляду у семиденний строк з дня їх надходження, і дана норма основного антикорупційного закону була повною мірою проігнорована при її звільненні Сумською обласною прокуратурою. При цьому, вказує, що фактично відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення обмежився інформацією, наданою НАЗК.
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
Як установлено судами попередніх інстанцій та підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, наказом Генерального прокурора від 10 січня 2020 року №11 «Про затвердження Порядку проведення добору на зайняття вакантної посади прокурора» затверджено Порядок проведення добору на зайняття вакантної посади прокурора (далі - Порядок №11).
Наказом керівника Сумської обласної прокуратури від 21 грудня 2021 року № 491к ОСОБА_1 призначено на посаду прокурора Роменської окружної прокуратури Сумської області з 22 грудня 2021 року, у зв`язку із успішним проходженням добору на зайняття вакантної посади прокурора.
22 грудня 2021 року позивачка надала згоду на проведення спеціальної перевірки відомостей щодо неї, у тому числі відомостей, поданих особисто. 
Відповідно до підпункту 3 пункту 22 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 року №113-ІХ (далі - Закон № 113-IX) після призначення ОСОБА_1 на посаду прокурора, Сумською обласною прокуратурою невідкладно організована спеціальна перевірка стосовно останньої.
22 грудня 2021 року Сумською обласною прокуратурою спрямовано до Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) Запит про перевірку відомостей щодо ОСОБА_1 , яка претендує на зайняття посади, яка передбачає зайняття відповідального або особливо відповідального становища, або посади з підвищеним корупційним ризиком.
Листом від 14 січня 2022 року № 49-01/1992-22 НАЗК повідомило відповідача про результати спеціальної перевірки стосовно ОСОБА_1 , та вказало про розбіжності, встановлені в поданій позивачкою декларації, а саме: у розділі 3 «Об`єкти нерухомості» не зазначено право користування земельною ділянкою, загальною площею 902 кв. м, на якій розташований житловий будинок, який задекларований кандидатом на праві спільної власності, та не зазначено право власності на земельну ділянку, площею 2500 кв. м, дата державної реєстрації 24 травня 2019 року, кадастровий номер 6323385703:00:001:0020, відповідно інформації з ДРРП та ДЗК.
Відповідача додатково повідомлено про те, що орган, який організовує проведення спеціальної перевірки, за потреби має право самостійно відібрати пояснення у суб`єкта декларування щодо виявлених розбіжностей.
ОСОБА_1 була надана можливість протягом п`яти робочих днів надати письмове пояснення та/або виправити розбіжності, встановлені НАЗК.
20 січня 2022 року позивачка надала керівникові Сумської обласної прокуратури свої пояснення з приводу встановлених розбіжностей, разом із додатковими доказами.
За наслідками спеціальної перевірки відповідачем складено Довідку про результати спеціальної перевірки від 25 січня 2022 року, в якій вказано, що ОСОБА_1 було зазначено недостовірні відомості в поданій декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування за 2020 рік.
Наказом керівника Сумської обласної прокуратури №21к від 25 січня 2022 року ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора Роменської окружної прокуратури Сумської області у зв`язку із непроходженням спеціальної перевірки з 26 січня 2022 року.
Підставою для винесення наказу про звільнення стала довідка про результати спеціальної перевірки щодо ОСОБА_1 , яка претендує на зайняття посади прокурора Роменської окружної прокуратури Сумської області.
Вважаючи наказ № 21к від 25 січня 2022 року про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Роменської окружної прокуратури Сумської області у зв`язку із непроходженням спеціальної перевірки протиправним та необґрунтованим, позивачка звернулася до суду з цим позовом.
ІІІ. Рішення судів попередніх інстанцій та мотиви їх ухвалення. 
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2022 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2023 року, у задоволенні позову відмовлено повністю. 
Приймаючи оскаржувані судові рішення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачку правомірно звільнено з посади прокурора Роменської окружної прокуратури Сумської області з 26 січня 2022 року зважаючи на непроходження останньою обов`язкової спеціальної перевірки, яка передбачена Порядком проведення спеціальної перевірки стосовно осіб, які претендують на зайняття посад, які передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища, та посад з підвищеним корупційним ризиком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 171 (далі - Порядок №171).  
Так, суди дійшли висновку про те, що зазначення недостовірних відомостей у декларації, яка подана ОСОБА_1 як особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2020 рік, про які вказано в Довідці про результати спеціальної перевірки від 25 січня 2022 року, може свідчити про непроходження такої перевірки та є перешкодою для зайняття останньою вакантної посади прокурора.
При цьому, суди вказали, що ОСОБА_1 була надана можливість протягом п`яти робочих днів надати письмове пояснення та/або виправити розбіжності, встановлені НАЗК, якою остання скористалась. Однак, суди критично оцінили доводи позивачки щодо помилкового незазначення інформації про право користування земельною ділянкою, та щодо збою в програмному забезпеченні комп`ютера, зважаючи на досвід останньої у галузі права, а також, з огляду на подання декларацій за попередні роки. 
Разом з тим, доводи ОСОБА_1 про те, що останню було позбавлено права у наданні додаткових пояснень щодо результатів спеціальної перевірки після ознайомлення із Довідкою про її результати, то суди дійшли висновку, що надання такої можливості є правом органу державної влади та особи відповідно, а не обов`язком.
Отже, враховуючи наявність підтвердженого факту зазначення ОСОБА_1 недостовірних відомостей в декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, суди дійшли висновку, що позивачка вважається такою, що не пройшла спеціальну перевірку.
А тому, з огляду на правомірність оскаржуваного ОСОБА_1 наказу про звільнення, у зв`язку із встановленням факту непроходження останньою спеціальної перевірки, відсутні підстави для поновлення її на посаді в Сумській обласній прокуратурі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
IV. Провадження в суді касаційної інстанції 
04 квітня 2023 року адвокат Молібог Юлія Миколаївна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2022 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2023 року.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 01 травня 2023 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 квітня 2026 року (у зв`язку з настанням обставин, які унеможливлюють участь суддів Данилевич Н.А., Шевцової Н.В. у цій справі) для розгляду справи № 480/2323/22 визначено колегію суддів у складі головуючого судді Мацедонської В.Е., суддів: Смоковича М.І., Мельник-Томенко Ж.М.
V. Касаційне оскарження
У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2022 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2023 року, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Так, скаржник посилається на пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження, та зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування частини 3 статті 58 Закону України "Про запобігання корупції" від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII (далі - Закон № 1700-VII) у правовідносинах, коли особу було звільнено до моменту ознайомлення з результатами спеціальної перевірки.
В обґрунтування зазначено, що наказ про звільнення ОСОБА_1 датований 25 січня 2022 року, натомість із Довідкою про результати спеціальної перевірки остання ознайомилась лише наступного дня - 26 січня 2022 року, у зв`язку з чим фактично була позбавлена можливості надати свої зауваження.
Позивачка звертає увагу на те, що у разі встановлення за результатами спеціальної перевірки факту розбіжностей у поданих претендентом на посаду декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, посадовою особою (органом), яка (який) організовує проведення спеціальної перевірки, надається можливість претенденту на посаду протягом п`яти робочих днів надати письмове пояснення за таким фактом та/або виправити таку розбіжність. Указує, що з огляду на встановлені розбіжності у декларації позивачки, остання подала письмові пояснення керівнику Сумської обласної прокуратури. Однак, указані пояснення відповідачем взяті до уваги не були. 
Наполягає, що Сумською обласною прокуратурою допущено порушення процедури добору у зв`язку із неврахуванням поданих позивачкою письмових пояснень та наданих разом із ними доказів щодо встановлених розбіжностей у декларації. 
Разом з тим, ОСОБА_1 вказує, що судами не досліджено вказані обставини, та не надано належну оцінку аргументам позивачки, що вказує про неповне з`ясування судами обставин справи.
На думку скаржниці, відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення обмежився лише інформацією, наданою НАЗК, порушивши як вимоги Закону № 1700-VII, так і вимоги Порядку №171. 
Представником відповідача подано відзив на касаційну скаргу, в якому останній, заперечуючи проти касаційної скарги, просить відмовити у її задоволенні, та залишити в силі рішення судів попередніх інстанцій.
У відзиві наголошено, що, оскільки позивачка не надала обґрунтовану відповідь щодо причин незазначення обов`язкових відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, натомість у поясненнях визнала факти виявлених розбіжностей та їх не виправила, це є порушенням вимог пункту 2 частини 1 статті 46, абзацу 4, 5 частини 3 статті 58 Закону № 1700-VII.
Таким чином, Сумською обласною прокуратурою за наслідками спеціальної перевірки виявлено інформацію, що перешкоджає зайняттю ОСОБА_1 посади, яка передбачає зайняття відповідального або особливо відповідального становища, а також посад з підвищеним корупційним ризиком. Отже, за результатами спеціальної перевірки встановлено обставини, які є підставою для відмови у призначенні (обранні) на посаду, а ОСОБА_1 вважається такою, що не пройшла спеціальну перевірку, про що 25 січня 2022 року складено Довідку про результати спеціальної перевірки. У зв`язку з чим, наказом керівника Сумської обласної прокуратури № 21к від 25 січня 2022 року позивачку звільнено з посади прокурора Роменської окружної прокуратури Сумської області, починаючи з 26 січня 2022 року у зв`язку із непроходженням спеціальної перевірки.
Указує, що є помилковим твердження скаржниці про те, що обласною прокуратурою при складенні довідки про результати спеціальної перевірки не були враховані надані нею пояснення щодо виявлених розбіжностей у декларації. Так указані пояснення були опрацьовані та враховані при прийнятті рішення за результатами спеціальної перевірки, однак до їх змісту прокуратура поставилась критично, оскільки ці пояснення та долучені докази жодним чином не спростовували встановлені НАЗК розбіжності у декларації. При цьому, наданими докази не спростовувалось твердження щодо відсутності підстав для відображення даних щодо права користування однією земельною ділянкою та права володіння іншою земельною ділянкою. Водночас, наданими поясненнями не підтверджувались обставини неможливості встановлення своїх прав на користування земельною ділянкою, та не підтверджувались факти наявності збою в програмному забезпеченні при заповненні декларації на сайті, тощо.
Разом з тим, зміст пояснень свідчив, що ОСОБА_1 визнавала виявлені розбіжності, тобто підтверджувала наявність не припинених прав володіння і користування земельними ділянками та зобов`язувалась інформацію щодо своїх прав у повному обсязі відобразити у декларації. Однак, позивачка не скористалась можливістю виправити виявлені в її декларації розбіжності, зокрема, шляхом, подання нової декларації після призначення на посаду із відображенням всіх необхідних даних. 
А тому, обласною прокуратурою, з урахуванням встановлених під час спеціальної перевірки матеріалів та наданих пояснень зроблено висновок, що ОСОБА_1 не надала обґрунтовану відповідь щодо причин незазначення виявлених НАЗК розбіжностей у декларації, а також не вчинила жодних дій на їх усунення чи виправлення.
При цьому, вказує, що подібні за змістом висновки містяться у постановах Верховного Суду від 23 квітня 2021 року № 380/3541/20, від 09 квітня 2020 року у справі № 580/1065/19, від 12 червня 2020 року № 826/12669/17.
Також, заперечуючи про обов`язок щодо зазначення у довідці за наслідками спеціальної перевірки інформації (мотивованих висновків) про врахування наданих письмових пояснень (із наданням доказів, на підтвердження цієї обставини), а також обов`язку надання обласною прокуратурою відповіді на ці пояснення, зазначає, що з огляду на те, що норми Порядку № 171 та Закону № 1700-VII не містять жодних положень щодо механізму опрацювання наданих письмових пояснень щодо виявлених розбіжностей, відсутній обов`язок зазначення їх змісту чи висновків за наслідками їх опрацювання у Довідці про результати спеціальної перевірки, а також надання письмової відповіді на надані пояснення.
Крім того, відповідачем зазначено, що за відсутності доказів спростування чи виправлення встановлених розбіжностей, обласна прокуратура не мала можливості прийняти надані позивачкою пояснення як факт їх усунення та стверджувати про відсутність інформації, що перешкоджає зайняттю останньою посади, яка передбачає зайняття відповідального або особливо відповідального становища, а також посад з підвищеним корупційним ризиком.
Також, Сумська обласна прокуратура наголошує, що ОСОБА_1 , маючи право на ознайомлення з довідкою про результати спеціальної перевірки та в разі незгоди з її результатами, подати свої зауваження відповідачу у письмовій формі у 7-денний строк, цим правом не скористалась.
Таким чином, з огляду на норми Закону № 113-ІХ, у разі непроходження прокурором спеціальної перевірки, він підлягає негайному звільненню з посади особою, уповноваженою законом на прийняття такого рішення (у даному випадку - Сумською обласною прокуратурою).
VI. Релевантні джерела права й акти їх застосування
Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначено Законом України від 14 жовтня 2014 року, № 1697-VII "Про прокуратуру" (далі - Закон № 1697-VII).
Загальні умови звільнення прокурора з посади, припинення його повноважень на посаді визначені статтею 51 Закону № 1697-VII, яка передбачає, що прокурор звільняється з посади у разі: 1) неможливості виконувати свої повноваження за станом здоров`я; 2) порушення ним вимог щодо несумісності, передбачених статтею 18 цього Закону; 3) набрання законної сили судовим рішенням про притягнення прокурора до адміністративної відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією; 3-1) набрання законної сили рішенням суду про визнання активів прокурора або активів, набутих за його дорученням іншими особами або в інших передбачених статтею 290 Цивільного процесуального кодексу України випадках, необґрунтованими та їх стягнення в дохід держави; 4) неможливості переведення на іншу посаду у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі; 5) набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо нього; 6) припинення громадянства України або набуття громадянства іншої держави; 7) подання заяви про звільнення з посади за власним бажанням; 8) неможливості подальшого перебування на тимчасово вакантній посаді; 9) ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.
25 вересня 2019 року набрав чинності Закон № 113-IX, яким запроваджено реформування системи органів прокуратури.
Відповідно до пункту 20 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ у разі оприлюднення відповідного оголошення про добір на офіційному вебсайті Генеральної прокуратури України або Офісу Генерального прокурора особи, які не займали посаду прокурора на день набрання чинності цим Законом, мають право, за умови відповідності вимогам, визначеним статтею 27 Закону України "Про прокуратуру", взяти участь у доборі на вакантні посади прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах, які з`явилися після звільнення прокурорів за власним бажанням, неуспішного проходження прокурорами атестації або з інших підстав.
Для участі у доборі кандидати подають документи, передбачені статтею 30 Закону № 1697-VII. Порядок проведення добору затверджується Генеральним прокурором (положення статті 30 Закону № 1697-VII).
Наказом Генерального прокурора від 10 січня 2020 року №11 затверджено Порядок проведення добору на зайняття вакантної посади прокурора.
Підпунктом 8-1 пункту 22 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ передбачено, що після 01 вересня 2021 року визначені відповідно до цього пункту порядки та процедури застосовуються до правовідносин, розпочатих до зазначеної дати.
Відповідно до підпункту 3 пункту 22 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113- ІХ установлено, що тимчасово, до 01 вересня 2021 року після призначення особи на посаду прокурора стосовно такої особи, у випадках, передбачених законом, Генеральним прокурором невідкладно організовується спеціальна перевірка. Відомості про особу, які підлягають спеціальній перевірці, а також порядок її здійснення визначаються Законом України "Про запобігання корупції". У разі якщо прокурор не пройшов спеціальної перевірки, він підлягає негайному звільненню з посади особою, уповноваженою законом приймати рішення про звільнення прокурора. Прокурор, щодо якого за результатами спеціальної перевірки встановлено обставини, які є підставою для відмови у призначенні на посаду, вважається таким, що не пройшов спеціальної перевірки, та підлягає негайному звільненню з посади особою, уповноваженою законом приймати рішення про звільнення прокурора, із зазначенням підстави звільнення - непроходження спеціальної перевірки.
Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначає Закон України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон № 1700-VII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Частиною першою статті 4 Закону № 1700-VII встановлено, що Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.
Відповідно до частини 1 статті 56 Закону № 1700-VІІ стосовно осіб, які претендують на зайняття посад, які передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища, а також посад з підвищеним корупційним ризиком, перелік яких затверджується Національним агентством, проводиться спеціальна перевірка, у тому числі щодо відомостей, поданих особисто.
Так, приміткою до статті 56 Закону № 1700-VІІ визначено перелік посад, які передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища, серед яких, вказано посаду прокурора.
Відповідно до абзацу 9 частини 1 статті 56 Закону №1700-VІІ у разі якщо призначення особи на посаду прокурора відбувається відповідно до розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», спеціальна перевірка проводиться у встановленому цим Законом порядку стосовно призначеної особи на посаду прокурора. У разі якщо така особа не пройде спеціальної перевірки або не надасть згоди на проведення спеціальної перевірки, вона підлягає негайному звільненню з посади особою, уповноваженою законом приймати рішення про звільнення прокурора.
Згідно абзацу 1 частини 2 статті 56 Закону №1700-VІІ організація проведення спеціальної перевірки покладається на керівника (заступника керівника) державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування або їх апарату, на зайняття посади в якому претендує особа, крім випадків, установлених законом. Для забезпечення організації проведення спеціальної перевірки керівник відповідного державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування або їх апарату може визначити відповідальний структурний підрозділ.
Частиною 3 статті 56 Закону №1700-VІІ передбачено, що спеціальній перевірці підлягають відомості про особу, яка претендує на зайняття посади, зазначеної в частині першій цієї статті, зокрема щодо достовірності відомостей, зазначених у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Відповідно до частини 1 статті 57 Закону №1700-VІІ спеціальна перевірка проводиться за письмовою згодою особи, яка претендує на зайняття посади, у строк, що не перевищує двадцяти п`яти календарних днів з дня надання згоди на проведення спеціальної перевірки.
Пунктом 3 частини 4 статті 57 Закону №1700-VІІ визначено, що спеціальна перевірка проводиться: Національним агентством - щодо наявності у Єдиному державному реєстрі осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, відомостей про кандидата, а також щодо достовірності відомостей, зазначених особою у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
Положенням частини 2 статті 58 Закону №1700-VІІ передбачено, що у разі встановлення за результатами спеціальної перевірки факту розбіжностей у поданих претендентом на посаду автобіографії та/або декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік посадовою особою (органом), яка (який) організовує проведення спеціальної перевірки, надається можливість претенденту на посаду протягом п`яти робочих днів надати письмове пояснення за таким фактом та/або виправити таку розбіжність.
Особа, щодо якої за результатами спеціальної перевірки встановлено обставини, які є підставою для відмови у призначенні (обранні) на посаду, вважається такою, що не пройшла спеціальну перевірку.
Рішення про відмову у призначенні (обранні) на посаду за результатами спеціальної перевірки може бути оскаржено до суду.
Згідно з частиною 3 статті 58 Закону №1700-VІІ орган, на посаду в якому претендує особа, на підставі одержаної інформації готує довідку про результати спеціальної перевірки за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. 
Відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 58 Закону №1700-VII особи, щодо яких проведена спеціальна перевірка, мають право на ознайомлення з довідкою про результати спеціальної перевірки та в разі незгоди з результатами перевірки можуть подати відповідному органу державної влади, органу місцевого самоврядування свої зауваження у письмовій формі. Ці зауваження підлягають розгляду у семиденний строк з дня їх надходження.
VІI. Висновки Верховного Суду
У силу положень статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 
Спірні правовідносини у цій справі виникли у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 з посади прокурора Роменської окружної прокуратури Сумської області, у зв`язку із непроходженням спеціальної перевірки стосовно осіб, які претендують на зайняття посад, які передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища, та посад з підвищеним корупційним ризиком.
Касаційне провадження у цій справі відкрите на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, у зв`язку із відсутністю висновку Верховного Суду щодо застосування частини 3 статті 58 Закону №1700-VII у правовідносинах, коли особу було звільнено до моменту ознайомлення з результатами спеціальної перевірки.
При цьому, ключовим питанням, яке постало перед судом касаційної інстанції, є можливість звільнення особи, яка претендує на зайняття посади, яка передбачає зайняття відповідального або особливо відповідального становища, а також посади з підвищеним корупційним ризиком, до моменту ознайомлення з результатами спеціальної перевірки.
Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
Верховний Суду постанові від 12 червня 2020 року у справі №826/12669/17, здійснивши системний аналіз положень закону №1700-VІІ та пункту 12 Порядку №171, виснував, що посадова особа (орган), яка (який) здійснює призначення (обрання) на посаду, пов`язану із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, відмовляє у призначенні претендента на посаду в разі встановлення за результатами спеціальної перевірки факту подання претендентом неправдивих відомостей.
Зі змісту рішень судів попередніх інстанцій та матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 , у зв`язку із успішним проходженням добору на зайняття вакантної посади прокурора, 22 грудня 2021 року надала свою згоду на проведення спеціальної перевірки відомостей щодо неї, у тому числі відомостей, поданих особисто.
Так проходження спеціальної перевірки після добору на відповідну посаду в органах прокуратури, та призначення на посаду прокурора відповідно до вимог законодавства (підпункт 3 пункту 22 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ), є обов`язковою умовою для подальшого проходження нею публічної служби.
ОСОБА_1 надала письмову згоду на проведення спеціальної перевірки, і відповідач в установленому порядку розпочав її проведення. Отже, позивачці було відомо про її проведення.
Під час проведення спеціальної перевірки відповідачем отримано інформацію від НАЗК про те, що за її результатами встановлено певні розбіжності, а саме:
- у розділі 3 «Об`єкти нерухомості» декларації, кандидат на посаду не зазначив право користування земельною ділянкою, загальною площею 902 кв. м, на якій розташований житловий будинок, що задекларований кандидатом на праві спільної власності.
Також, у розділі 3 «Об`єкти нерухомості» декларації, кандидат на посаду не зазначив право власності на земельну ділянку, площею 2500 кв. м, дата державної реєстрації 24 травня 2019 року, кадастровий номер 6323385703:00:001:0020, відповідно інформації з ДРРП та ДЗК.
Указане свідчить, що під час спеціальної перевірки відповідачем від НАЗК отримано інформацію про виявлення двох розбіжностей при декларуванні позивачкою майна. Отже, відповідачем отримано інформацію щодо останньої, яка потребувала оцінки та прийняття рішення щодо відповідності позивача вказаній посаді з точки зору дотримання нею вимог антикурупційного законодавства. 
Разом з тим, у відповідності до вимог абзацу 2 частини 2 статті 58 Закону №1700-VІІ, пункту 12 Порядку №171, ОСОБА_1 була надана можливість протягом п`яти робочих днів надати письмове пояснення та/або виправити розбіжності, встановлені НАЗК, якою вона скористалась, надавши 20 січня 2022 року керівнику Сумської обласної прокуратури свої пояснення з приводу встановлених розбіжностей, разом із додатковими документами. При цьому, позивачка просила врахувати надані пояснення та прийняти рішення щодо проходження нею спеціальної перевірки.
А тому, є необґрунтованими доводи скаржниці про те, що її позбавили права надання уточнень чи/або заперечень щодо розбіжностей, встановлених НАЗК, з метою спростування інформації, а також захисту своїх прав, та можливості отримання позитивного рішення про проходження останньою спеціальної перевірки. 
Разом з тим, пунктом 15 Порядку №171, який корелюється з частиною 3 статті 58 Закону №1700-VІІ, встановлено, що претенденти на посади, щодо яких проведена спеціальна перевірка, мають право на ознайомлення з довідкою про результати такої перевірки та в разі незгоди з її результатами можуть подати відповідному органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування свої зауваження у письмовій формі.
Зауваження у семиденний строк з дня їх надходження підлягають розгляду керівником відповідного органу або його заступником відповідно до розподілу функціональних обов`язків, за результатами якого особі надається письмова відповідь.
Так, за наслідками спеціальної перевірки, ураховуючи інформацію, отриману від НАЗК, відповідачем складено Довідку про її результати від 25 січня 2022 року, в якій вказано, що ОСОБА_1 було зазначено недостовірні відомості в поданій декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування за 2020 рік.
Отже, ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора Роменської окружної прокуратури Сумської області наказом №21к від 25 січня 2022 року, з 26 січня 2022 року, у зв`язку із непроходженням спеціальної перевірки.
Обґрунтовуючи протиправність оскаржуваного наказу про звільнення, позивачка зазначає, що була позбавлена можливості ознайомитись із складеною довідкою від 25 січня 2022 року та не могла подати свої зауваження і заперечення щодо її змісту, оскільки ознайомлена із вказаною довідкою лише 26 січня 2022 року (тобто, наступного дня після прийняття оскаржуваного наказу про звільнення). 
Разом з тим, Суд зауважує, що з аналізу норми абзацу 2 частини 3 статті 58 Закону №1700-VII вбачається, що надання можливості ознайомитися з довідкою про результати спеціальної перевірки та надати зауваження є правом конкретного органу та особи відповідно, а не обов`язком.
Так, за змістом вищевказаної норми передбачено, що особи, щодо яких проведена спеціальна перевірка, мають право на ознайомлення з довідкою про її результати та в разі незгоди з такими результатами - можуть подати відповідному органу свої зауваження у письмовій формі. Ці зауваження підлягають розгляду у семиденний строк з дня їх надходження.
Тобто, відповідно до вказаної норми, в органу, який проводив спеціальну перевірку, відсутній прямий обов`язок щодо негайного ознайомлення із довідкою про її результати чи протягом конкретно встановленого строку, а лише застереження щодо того, що особа має право на таке ознайомлення та надання у 7-денний строк своїх зауважень.
Водночас, вказане не свідчить про те, що особа, щодо якої проведена спеціальна перевірка, не може бути звільнена у разі непроходження такої перевірки, до моменту ознайомлення останньої із Довідкою про її результати.
Особливістю спірних правовідносин є те, що позивачка, в межах реформування органів прокуратури, пройшла добір на зайняття вакантної посади прокурора та з 22 грудня 2021 року була призначена на посаду прокурора Роменської окружної прокуратури Сумської області відповідно до пункту 20, підпункту 8-1 пункту 22 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ. 
Відповідно до абзацу 9 частини 1 статті 56 Закону №1700-VІІ, яким цей Закон доповнений Законом №113-ІХ, у разі якщо призначення особи на посаду прокурора відбувається відповідно до розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури", спеціальна перевірка проводиться у встановленому цим Законом порядку стосовно призначеної особи на посаду прокурора. У разі якщо така особа не пройде спеціальної перевірки або не надасть згоди на проведення спеціальної перевірки, вона підлягає негайному звільненню з посади особою, уповноваженою законом приймати рішення про звільнення прокурора. 
Своєю чергою, згідно з підпунктом 3 пункту 22 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ після призначення особи на посаду прокурора стосовно такої особи, у випадках, передбачених законом, Генеральним прокурором невідкладно організовується спеціальна перевірка. Відомості про особу, які підлягають спеціальній перевірці, а також порядок її здійснення визначаються Законом України "Про запобігання корупції". У разі якщо прокурор не пройшов спеціальної перевірки, він підлягає негайному звільненню з посади особою, уповноваженою законом приймати рішення про звільнення прокурора. Прокурор, щодо якого за результатами спеціальної перевірки встановлено обставини, які є підставою для відмови у призначенні на посаду, вважається таким, що не пройшов спеціальної перевірки, та підлягає негайному звільненню з посади особою, уповноваженою законом приймати рішення про звільнення прокурора, із зазначенням підстави звільнення - непроходження спеціальної перевірки.
З аналізу вищевказаних норм можна дійти висновку, що спеціальна перевірка відносно особи, призначеної на посаду прокурора відповідно до розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ, проводиться після призначення на посаду. Водночас, у випадку проходження такою особою спеціальної перевірки внаслідок встановлення за її результатами обставин, які є підставою для відмови у призначенні на посаду, така особа підлягає негайному звільненню з посади особою, уповноваженою законом приймати рішення про звільнення прокурора.
Водночас, визначене законодавцем в абзаці 9 частини 1 статті 56 Закону №1700-VІІ та підпункті 3 пункту 22 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ формулювання «підлягає негайному звільненню» покладає на особу, уповноважену законом приймати рішення про звільнення прокурора, обов`язок після отримання інформації про результати спеціальної перевірки, звільнити особу, відносно якої встановлено обставини, які є підставою для відмови у призначенні на посаду.
При цьому, законодавець не пов`язує негайність звільнення такої особи та право цієї особи ознайомитись з довідкою про результати спеціальної перевірки, та у разі незгоди з її результатами, подати свої зауваження, які підлягають розгляду у семиденний строк з дня їх надходження.
Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що позивачка таким правом не скористалась, що нею не заперечується, а тому доводи касаційної скарги щодо недотримання відповідачем приписів частини 3 статті 56 Закону №1700-VІІ є безпідставними.
Таким чином, Верховний Суд, враховуючи наведені норми законодавства, дійшов висновку, що наявність негативних результатів спеціальної перевірки, правом на подання зауважень щодо яких ОСОБА_1 не скористалась, дають підстави вважати позивачку такою, що не пройшла спеціальну перевірку, а тому, погоджується із рішеннями судів попередніх інстанцій про правомірність оскаржуваного наказу про звільнення останньої з посади. 
Отже, переглядаючи справу у межах доводів касаційної скарги, Верховний Суд не встановив неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
З огляду на все вищевказане, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішень судів попередніх інстанцій - без змін.
Ураховуючи приписи частини першої статті 341 КАС України, Верховний Суд не надає оцінки доводам касаційної скарги, які не були підставою для відкриття даного касаційного провадження.
Відповідно до частин першої-четвертої статті 242 КАС України рішення суду має ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, перевіривши доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд дійшов висновків, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції - без змін.
З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати не розподіляються.
Керуючись статтями 2, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу адвоката Молібог Юлії Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2022 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2023 року залишити без змін.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Е. Мацедонська

Судді М. І. Смокович

Ж. М. Мельник-Томенко