РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року 	справа № 580/13365/25 	
	м. Черкаси 	

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі:
головуючого – судді Янківської В.П.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у приміщенні суду адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС в Черкаській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,
встановив:
03 грудня 2025 року до суду з позовною заявою звернулось Головне управління Державної податкової служби у Черкаській області з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача податковий борг в сумі 116302,85 грн.
В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що відповідач порушив вимоги Податкового кодексу України внаслідок чого має непогашений податковий борг перед бюджетом у сумі 116302,85 грн.
Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 15.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити. В обгрунтування своєї позиції зокрема зазначив, що, , висновки позивача щодо порушення відповідачем приписів податкового законодавства та формування податкової заборгованості зроблено виключно на підставі посилання на лист АТ «АльФа-Банк» від 03 серпня 2021 року № 75204-20.2-6/6 «Про надання інформації», яким останнє повідомляло ГУ ДПС в Черкаській області про анулювання заборгованості та включення суми прощення до податкового рахунку за Формою 1-ДФ. В той же час даний лист до матеріалів справи не долучений.
Представником позивача подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якому просить позов задовольнити повністю.
Відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу у порядку письмового провадження.
Дослідивши подані суду письмові докази, доводи сторін, викладені у позовній заяві та відзиві на позовну заяву, суд встановив таке.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Черкаській області, має непогашений податковий борг перед бюджетом у сумі 116302,85 грн., з наступних видів податків: 
1. З податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у сумі 107356,48 грн, що виник на підставі:
- акту про результати перевірки № 7312/23-00-24-05-01/3080605936 від 27.05.2025 та податкового повідомлення-рішення № 11387/23-00-24-05-01 від 04.07.2025 по строку сплати 21.08.2025 на суму 106596,00 грн. Пеня з податку на доходи фізичних осіб, нарахована згідно ст. 129 ПК України, становить 760,48 грн;
2. Зі сплати військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в сумі 8946,37 грн., що виник на підставі:- акту про результати перевірки № 7312/23-00-24-05-01/3080605936 від 27.05.2025 та податкового повідомлення-рішення № 11387/23-00-24-05-01 від 04.07.2025 по строку сплати 21.08.2025 на суму 8883,00 грн.
Пеня зі сплати військового збору, нарахована згідно ст. 129 ПК України, становить 63,37 грн.
Станом на час звернення до суду вказана заборгованість є непогашеною.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з такого.
Частиною першою статті 67 Конституції України закріплено обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Положеннями пп. 16.1.4 п. 16.1 статті 16 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (далі – ПК України) передбачено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Підпункт 14.1.156 п. 14.1. статті 14 ПК України визначає податкове зобов`язання як суму коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Таким чином, статусу податкового боргу набуває лише узгоджена сума грошового (податкового) зобов`язання, не сплачена платником податків у визначений строк.
Відповідно до ст. 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Згідно з підпунктами 36.1, 36.2 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок платника податків виникає за кожним податком та збором.
Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Згідно із пунктом 57.3 статті 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Згідно пункту 59.3 вказаної статті податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
Згідно із п. 59.4 ст. 59 ПК України, податкова вимога надсилається також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до 59.5 ст. 59 ПК України передбачено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. Якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Судом встановлено, що у зв`язку з несплатою відповідачем узгодженої суми податкового зобов`язання, ГУ ДПС у Черкаській області сформована податкова вимога форми «Ф» від 18.09.2025 № 0007890-1302-2300.
Суд також зазначає про відсутність відомостей та жодних доказів, що містяться у матеріалах справи, щодо оскарження відповідачем у судовому порядку податкової вимоги форми «Ф» від 18.09.2025 № 0007890-1302-2300, яка сформована та надіслана рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу відповідача: Однак дане поштове відправлення було повернуто позивачу поштовим відділенням 04.10.2025 з відміткою «За закінченням терміну зберігання».
Судовою палатою з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у Постанові від 23 травня 2022 року у справі №810/3116/18 зазначено, що відповідно до пункту 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. Судом також зазначено, що постійне неотримання поштової кореспонденції, яка направляється контролюючим органом на адресу платника податків є зловживанням останнім правом платника податків бути повідомленим контролюючим органом щодо прийнятих стосовно нього рішень.
Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 13.02.2025 року у справі №580/871/24.
Верховний Суд неодноразово у своїх постановах звертав увагу на те, що обов`язку контролюючого органу щодо повідомлення платника податків про проведення відповідної перевірки кореспондує обов`язок такого платника добросовісно ставитись до отримання відповідної кореспонденції або повідомлень. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.
Така правова позиція, зокрема, але не виключно, викладена у Постановах Верховного Суду по справах №420/26492/21 від 15 лютого 2023 року, №140/30/20 від 20.10.2020 року, №160/6980/20 від 14.07.2022 року, №823/1606/17 від 11.06.2020 року.
Отже, наведене свідчить про виконання контролюючим органом обов`язку надіслання податкової вимоги з повідомленням про вручення відповідачу за місцезнаходженням, податковою адресою. Таким чином, надіслана на адресу відповідача податкова вимога, вважається врученою останньому належним чином.
Однак, вжиті заходи не спричинили погашення податкового боргу.
Сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання за змістом підп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України визнається податковим боргом.
Згідно пункту 87.11 статті 87 ПК України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку – фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Оскільки, у матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем податкового боргу, у зазначеному розмірі, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача податкового боргу у розмірі 116302,85 грн.
Щодо доводів відповідача, наведених у відзиві на адміністративний позов, суд зазначає, що такі зводяться до заперечення наявності підстав для прийняття податкових повідомлень-рішень, на підставі яких виник податковий борг. Водночас суд зазначає, що у межах розгляду справи за позовом суб`єкта владних повноважень про стягнення заборгованості суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань. Оцінка податкового правопорушення, встановленого, зокрема, за результатами податкової перевірки відповідача, на підставі якої контролюючим органом прийнятий акт індивідуальної дії, має здійснюватися судом у провадженні за позовом платника податків про оскарження такого акту індивідуальної дії, зокрема податкового повідомлення-рішення. Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, що зазначені у постановах від 21.03.2024 у справі №300/2859/22, від 08.08.2024 у справі №440/18128/21, від 13.02.2025 у справі №580/871/24.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З урахуванням наведеного, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.
Відповідно до ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Керуючись ст.ст. 2, 90, 139, 242-246, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
вирішив:
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) податковий борг на користь бюджету в сумі 116302 (сто шістнадцять тисяч триста дві) грн 85 коп.
Копію рішення направити учасникам справи.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог пункту 3 розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя 	Валентина ЯНКІВСЬКА