ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2026 року	справа № 752/16479/14-ц	
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Братичак У.В., розглянувши в письмовому провадженні, у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва зі скаргою на бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борисюка Романа Анатолійовича, в якій скаржник просив:
- визнати бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борисюка Романа Анатолійовича, саме – невинесення ним постанови про закінчення виконавчого провадження №71652768, незаконною;
- зобов`язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борисюка Романа Анатолійовича винести постанову про закінчення виконавчого провадження №71652768.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 06 січня 2025 року у справі №752/16479/14-ц скаргу ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконною та протиправною бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борисюка Р.А. у виконавчому провадженні № 71652768 щодо примусового виконання постанови № 55287431 від 21 квітня 2023 року. Зобов`язано державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борисюка Р.А. винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 71652768 щодо примусового виконання постанови № 55287431 від 21 квітня 2023 року.
Постановою Київського апеляційного суду від 16 липня 2025 року у справі №752/16479/14-ц апеляційну скаргу Міністерства юстиції України задоволено. Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 06 січня 2025 року скасовано. Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борисюка Р.А., стягувач АТ «Сенс Банк» закрито. Роз`яснено ОСОБА_1 , що розгляд зазначеної справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду, та що протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови він може звернутися до Київського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
На адресу Київського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд даної справи, у визначений статтею 256 ЦПК України строк.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року заяву ОСОБА_1 про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд даної справи задоволено.
Передано справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борисюка Романа Анатолійовича, стягувач Акціонерне товариство «Сенс Банк», до Львівського окружного адміністративного суду, як суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд справи.
Справа №752/16479/14-ц надійшла до Львівського окружного адміністративного суду 24.10.2025 та за результатами автоматизованого розподілу між суддями таку передано на розгляд судді Львівського окружного адміністративного суду Братичак У.В.
Ухвалою від 31.10.2025 позовну заяву залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення виявлених недоліків, а саме – п`ять днів з дня вручення цієї ухвали. У встановлений строк позивач виконав ухвалу суду.
На виконання вказаної ухвали позивачем подано до суду оформлену відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву, у якій просить:
- визнати бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яка полягає у невинесенні постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 71652768 протиправною;
- зобов`язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 71652768.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що незважаючи на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 11.07.2023 у справі № 752/16479/14-ц, згідно якої виконавчий лист від 06.11.2017 № 752/16479/14-ц визнаний таким що не підлягає виконанню, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борисюком Романом Анатолійовичем не закінчене виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 залишку нестягнутого виконавчого збору у розмірі 3 370 314,84 гривень.
Ухвалою судді від 17.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що на виконанні у Відділу перебувало виконавче провадження № 55287431 з виконання виконавчого листа № 752/16479/14-ц, виданого 06.11.2017 Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (ідентифікаційний номер 00039019) заборгованості 33 990 161 грн 73 коп. 01.12.2017 Відділом, відповідно до вимог Закону, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яка направлена сторонам. Також, виконавцем в межах виконавчого провадження ВП №55287431 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, на підставі якої відбувалися стягнення із доходів боржника. АТ «СЕНС БАНК» повідомлено листом № 1501-74/2023 від 12.01.2023, що зобов`язання ОСОБА_1 перед АТ «СЕНС БАНК», що виникли на підставі рішення Голосіївсього районного суду м. Києва від 06.11.2017 № 752/16479/14-ц виконані, претензії банку до ОСОБА_1 відсутні. У зв`язку з чим, керуючись п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», 21.04.2023 державним виконавцем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження №55287431 (фактичне виконання рішення).
Одночасно, керуючись статтями 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження», 21.04.2023 державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору № 55287431. 25.04.2023 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови від 21.04.2023 №55287431 про стягнення виконавчого збору.
Повідомляє, що з огляду на приписами ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню лише у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
Зазначає, що в даному випадку виконавче провадження від 21.04.2023 №55287431 завершене не з підстав визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню ( п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону), а з підстав фактичного виконання судового рішення ( п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону), відтак вважає позовні вимоги безпідставними.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
На виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебував виконавчий лист, виданий Голосіївським районним судом міста Києва від 06.11.2017 у справі № 752/16479/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (в подальшому назва змінена на АТ «Альфа Банк» та АТ «Сенс Банк») заборгованості в розмірі 33 990 161,73 гривень, який був повернутий стягувачу за його заявою, у зв`язку з виконанням боржником свого боргового зобов`язання.
Виконавче провадження №55287431 з виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду міста Києва від 06.11.2017 у справі № 752/16479/14-ц закінчене винесенням постанови про його закінчення від 21.04.2023.
25.04.2023 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борисюком Романом Анатолійовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №71652768 з виконання постанови №55287431 від 21.04.2023 про стягнення з ОСОБА_1 залишку нестягнутого виконавчого збору в розмірі 3 370 314,84 гривень.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 11.07.2023 у справі №752/16479/14-ц, визнано виконавчий лист, виданий 06.11.2017 Голосіївським районним судом міста Києва у справі №752/16479/14-ц, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», заборгованості в розмірі 33 990 161,73 грн таким, що не підлягає виконанню.
09.01.2024 ОСОБА_1 звернувся до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою про закінчення виконавчого провадження №71652768 з виконання постанови у ВП №55287431 від 21.04.2023 про стягнення із скаржника залишку нестягнутого виконавчого збору в розмірі 3 370 314,84 грн.
Листом від 13.02.2024 вих.№ 23094/10684-31-24/20.1 Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повідомив скаржника про неможливість закінчення виконавчого провадження, оскільки було подано апеляційну скаргу на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 11.07.2023 у справі №752/16479/14-ц.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 12.03.2024 апеляційне провадження за апеляційною скаргою Юлдашева Ю.М., поданою в інтересах Міністерства юстиції України, на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 11.07.2023, постановлену за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, закрито на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України. Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що учасниками розгляду питання про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, є лише стягувач та боржник.
10.04.2024 ОСОБА_1 повторно звернувся до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою про закінчення виконавчого провадження №71652768 з виконання постанови у ВП №55287431 від 21.04.2023 про стягнення із скаржника залишку нестягнутого виконавчого збору в розмірі 3 370 314,84 грн.
Листом від 13.05.2024 вих.№ 71815/68/65-31-24/20.1 Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повідомив скаржника про неможливість закінчення виконавчого провадження, оскільки ухвала апеляційного суду від 12.03.2024 оскаржується в касаційному порядку.
Постановою КЦС ВС від 20.06.2024 у справі № 752/16479/14-ц касаційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а ухвалу Київського апеляційного суду від 12.03.2024 залишено без змін.
25.06.2024 ОСОБА_1 знову звернувся до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою про закінчення виконавчого провадження №71652768 з виконання постанови у ВП №55287431 від 21.04.2023 про стягнення із скаржника залишку нестягнутого виконавчого збору в розмірі 3 370 314,84 грн.
Відповіді на заяву скаржника від 25.06.2024 матеріали справи не містять.
Позивач, не погоджуючись з бездіяльністю відповідача що невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження №71652768, звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними мотивами.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України, яке є обов`язковими до виконання.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, регламентується Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ (далі – Закон № 1404-VІІІ), відповідно до ст.2 якого виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад, як верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; справедливості, неупередженості та об`єктивності.
За змістом статті 1, частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, в межах якої виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Частиною 1 ст.5 Закону №1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до ч.1 ст.13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому ст.27 цього Закону (ч.5 ст.26 Закону №1404-VІІІ).
Згідно з ч.1-3 ст.27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.
Таким чином, виконавчий збір стягується за примусове виконання рішення суду.
Виконавчий збір за своєю правовою природою не є санкцією, що застосовується за невиконання рішення суду, а є платою за вчинення дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, що здійснюються органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру.
Відповідно до вимог пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
Частиною другою статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.
Так, суд встановив, що згідно ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 11.07.2023 у справі №752/16479/14-ц, яка набрала законної сили, визнано виконавчий лист від 06.11.2017, виданий Голосіївським районним судом міста Києва у справі №752/16479/14-ц, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», заборгованості в розмірі 33 990 161,73 грн таким, що не підлягає виконанню.
З вказаною ухвалою відповідач не погодився та оскаржив таку в апеляційному порядку, однак ухвалою Київського апеляційного суду від 12.03.2024 апеляційне провадження за апеляційною скаргою Юлдашева Ю.М., поданою в інтересах Міністерства юстиції України, на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 11.07.2023, постановлену за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, закрито на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України. Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що учасниками розгляду питання про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, є лише стягувач та боржник.
Не погоджуючись з ухвалою Київського апеляційного суду від 12.03.2024 відповідач звернувся до Верховного Суду, однак постановою КЦС ВС від 20.06.2024 у справі №752/16479/14-ц касаційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а ухвалу Київського апеляційного суду від 12.03.2024 залишено без змін.
Приймаючи вказану постанову Верховний Суд зазначив, що «апеляційний суд також обґрунтовано відхилив доводи заявника апеляційної скарги про те, що визнання судом виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, може призвести до неможливості стягнення виконавчого збору до Державного бюджету України, оскільки зазначене питання не підлягає вирішенню під час розгляду заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
Крім того, до матеріалів апеляційної скарги Міністерством юстиції України не було додано жодного доказу про те, що державним виконавцем було стягнуто в примусовому порядку з ОСОБА_1 будь-яку суму за виконавчим листом №752/16479/14-ц, виданим 06 листопада 2017 року Голосіївським районним судом м. Києва».
Отже, ухвала Голосіївського районного суду міста Києва від 11.07.2023 у справі №752/16479/14-ц про визнання виконавчого листа від 06.11.2017 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», заборгованості в розмірі 33 990 161,73 грн таким, що не підлягає виконанню, набрала законної сили.
Згідно частини сьомої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.
Таким чином, у зв`язку з визнання у справі №752/16479/14-ц виконавчого листа таким що не підлягає виконанню, відповідач повинен був винести відповідну постанову про закінчення виконавчого провадження №71652768 з виконання постанови у ВП №55287431 від 21.04.2023 про стягнення із скаржника залишку нестягнутого виконавчого збору в розмірі 3370314,84 грн, чого протиправно не зробив.
Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому такі підлягають задоволенню.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити.
Щодо судового збору, то відповідно до вимог ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України такий відшкодовується позивачу в повному обсязі.
Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

в и р і ш и в :

Задовольнити позов.
Визнати протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 71652768.
Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (місцезнаходження: вул. Городецького,13, м. Київ, 01001; ЄДРПОУ 00015622) винести постанову про закінчення виконавчого провадження №71652768.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (місцезнаходження: вул. Городецького,13, м. Київ, 01001; ЄДРПОУ 00015622) сплачений судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя	Братичак Уляна Володимирівна