Номер провадження: 22-ц/813/2389/26 
Справа № 522/11918/14-ц
Головуючий у першій інстанції Донцов Д.Ю.
Доповідач Назарова М. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Назарової М.В.,
суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.,
за участю секретаря Соболєвої Р.М.,
учасники справи: скаржник - ОСОБА_1 , стягувач - ОСОБА_2 , особа, дії якої оскаржуються - заступник начальника Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тріфонов Олександр Юрійович,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження
апеляційну скаргу Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі Тріфонова Олександра Юрійовича
на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2025 року, постановлену Приморським районним судом м. Одеси у складі: судді Донцова Д.Ю. в приміщенні того ж суду,
у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення та дії заступника начальника Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тріфонова Олександра Юрійовича, стягувач: ОСОБА_2 , 

в с т а н о в и в :

Представник скаржника ОСОБА_1 - адвокат Клабуков Роман Володимирович 24 березня 2025 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси зі скаргою про визнання неправомірними дії та скасування постанови від 12 березня 2025 року у виконавчому провадженні НОМЕР_2 старшого державного виконавця Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Тріфонова О.Ю., стягувач ОСОБА_2 .
Відповідно до поданої скарги, заявник просить зобов`язати заступника начальника Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тріфонова О.Ю. усунути допущені порушення у виконавчому проваджені № НОМЕР_3 шляхом припинення торгів з продажу однокімнатної квартири загальною площею 70,7 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 на аукціоні ДП «Сетам», номер лоту:571495, дата проведення аукціону: 16 Квітня 2025 09:00.
Скарга мотивована тим, що боржника несвоєчасно повідомлено про арешт майна, порушено процедуру опису та арешту майна у зв`язку зі здійсненням державним виконавцем виконавчих дій на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця за відсутністю умов, за якими державний виконавець мав право вчиняти виконавчі дії на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, порушено права боржника, що є підставою для скасування постанови про арешт майна та опис майна.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2025 року скаргу ОСОБА_1 на рішення та дії заступника начальника Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), стягувач: ОСОБА_2 - задоволено частково.
Скасовано постанову заступника начальника Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тріфонова О.Ю. від 12.03.2025 № НОМЕР_3 про опис та арешт майна (коштів) боржника, якою описано та накладено арешт на майно: квартира (1-кімнатна; загальна площа: 70.7 кв.м, житлова площа: 21.2 кв.м;) що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить боржнику ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ).
У задоволенні вимоги про припинення торгів з продажу арештованого майна - відмовлено.
В апеляційній скарзі Пересипський ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі Тріфонова Олександра Юрійовича просять ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2025 року скасувати та постановити нову, якою скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції при розгляді справи в частині скасування законної постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника № 76413610 від 12.03.2025 було ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки скаржник не погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що боржника несвоєчасно повідомлено про арешт майна, порушено процедуру опису та арешту майна у зв`язку зі здійсненням державним виконавцем виконавчих дій на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, за відсутністю умов, за якими державний виконавець мав право вчиняти виконавчі дії на території, на яку поширюється компетенція іншого органу ДВС. З цього приводу скаржник зазначає, що боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, що зазначена у виконавчому листі. ОСОБА_1 за адресою указаною в виконавчому документі особисто отримав постанову про відкриття ВП № НОМЕР_3, а також вимогу виконавця 31.10.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, а за адресою, зазначеною в заяві про примусове виконання ОСОБА_1 постанову не вручено, причина - за закінченням терміну зберігання. При цьому, скаржник, виклавши обставини справи, зазначає, що 06.03.2023 повідомлення про проведення виконавчих дій з опису та арешту майна боржника, погоджено з начальником відділу Войтенко В.В. та направлено до Приморського ВДВС у м. Одесі, а 11.03.2025 винесено повідомлення про проведення виконавчих дій з опису та арешту майна боржника із залученням понятих.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника Клабукова Романа Володимировича просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін, посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги.
У судовому засіданні, яке призначене на 10 березня 2026 року о 16.30 год., представник Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гончаренко А.В. підтримав доводи апеляційної скарги, представник заявника - ОСОБА_1 - адвокат Карпова О.В. апеляційну скаргу не визнала.
Інші учасники справи не з`явилися, зокрема, заявник ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч. 5ст. 130 ЦПК України, в установленому законом порядку, оскільки його представник повістку отримав 23.12.2025 4:14:35 в особистому кабінеті підсистеми (модуля) ЄСІТС Електронний суд, що підтверджується довідкою (а.с. 159). Стягувач ОСОБА_2 повідомлений судової повісткою-повідомленням, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, що повернулося до суду з відміткою Укрпошти «адресат відсутній», що згідно п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним повідомленням.
Вказане відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Згідно частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Обов`язковість рішення суду, як одна з засад судочинства встановлена нормами Конституції України, які є нормами прямої дії. Недотримання цього принципу порушує правовий порядок, встановлений державою.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбаченостаттею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі Конвенція).
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».
Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до частини першої статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
Виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цьогоЗакону, а також рішеннями, які відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню.
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад, як забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
За правилами частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а рішення, дії чи бездіяльність виконавця щодо виконання рішень інших органів можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду. Відповідно до частини п`ятої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися пр опорушення її прав, свобод чи законних інтересів.
Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).
Крім цього, серед обов`язків виконавця також закріплено здійснення заходів примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Питання організації, порядку та умов виконання судових рішень і рішень інших органів, що підлягають примусовому виконанню, зокрема звернення стягнення на кошти боржника на рахунках в банках, передбачені як Законом України «Про виконавче провадження», так і Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5(далі - Інструкція).
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок/електронний гаманець боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банках, небанківських надавачах платіжних послуг для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати (ч. 3 ст. 26 Закону № 1404-VIII).
Місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону( п. 10 розділу ІІІ Інструкції № 512/5).
Судом встановлено, що 17.10.2024 Приморським районним судом м. Одеси видано дублікат виконавчого листа у справі № 522/11918/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 28.12.2010, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. за р. № 13450 у розмірі 2069025,00 гривень (а.с. 7-8).
Постановою заступника начальника Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тріфоновим О.Ю. про відкриття виконавчого провадження від 29.10.2024 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 522/11918/14-ц, виданого 17.10.2024 Приморським районним судом м. Одеси.
Повідомлення державного виконавця від 11.03.2025р. № 28639 про проведення виконавчої дії з опису та арешту майна направлено на адреси електронної пошти представників боржника: ІНФОРМАЦІЯ_2 та копію: ІНФОРМАЦІЯ_3 11 березня о 18:31 (а.с. 12).
Опис та арешт майна здійснено 12.03.2025: початок 08:50, закінчено 09:00.
Постановою від 12.03.2025 описано та накладено арешт на майно: квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний/кадастровий номер 21157817, місцезнаходження: АДРЕСА_1 1-а кімнатна квартира, загальною площе: 70.7 кв.м (а.с. 9).
На підставі постанови заступника начальника Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 12.03.2025р. № НОМЕР_3 про опис та арешт майна боржника призначено аукціон з продажу арештованого майна Дата проведення аукціону:16 Квітня 2025 09:00. Дата закінчення торгів: 16 Квітня 2025 18:00.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26.02.2025 року від 26 лютого 2025 року № 522/11918/14-ц, провадження № 4-с/522/21/25, розглянуто у відкритому судовому засіданні матеріали справи за скаргою ОСОБА_1 на рішення та дії заступника начальника Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), стягувач: ОСОБА_2 , та встановлено, з огляду на вимоги ч. 1 ст. 24 Закону № 1404-VIII, п. 3 Розділу ІІІ Інструкції № 512/5, враховуючи те, що у виконавчому листі зазначена адреса реєстрації боржника: АДРЕСА_2 (яка знаходиться на території Приморського району м. Одеси), іншу адресу свого місця проживання боржник не повідомляв, стягувач не додав до заяви про примусове виконання рішення документів, які б підтверджували, що місцем проживання боржника є територія, на яку поширюється компетенція Суворовського (Пересипського) відділу державної виконавчої служби у місті Одесі, у заступника начальника Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тріфонова Олександра Юрійовича були відсутні підстави для прийняття до виконання виконавчого листа № 522/11918/14-ц, виданого 17.10.2024 Приморським районним судом м. Одеси та відкриття виконавчого провадження (а.с. 14).
Задовольняючи заяву скаржника та скасовуючи постанову заступника начальника Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тріфонова О.Ю. від 12.03.2025 № НОМЕР_3 про опис та арешт майна (коштів) боржника, якою описано та накладено арешт на майно: квартира (1-кімнатна; загальна площа: 70.7 кв.м, житлова площа: 21.2 кв.м;) що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить боржнику ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), суд виходив з обгрунтованості такої, оскільки місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону (п. 10 розділу ІІІ Інструкції № 512/5).
Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України.
Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.
Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України.
Відповідно до п. 11 розділу ІІІ «Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5: Перевірка інформації про наявність боржника, його майна, місця роботи або здійснення опису та арешту майна на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця здійснюється органом державної виконавчої служби, компетенція якого поширюється на територію вчинення таких дій за дорученням державного виконавця.
Відповідно до п. 10 розділу І «Загальні положення» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5: Доручення виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом щодо проведення окремих виконавчих дій органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами.
В дорученні зазначаються: найменування органу державної виконавчої служби, прізвище, ім`я та по батькові державного виконавця, який надає доручення; номер виконавчого провадження; реквізити виконавчого документа, а у разі зведеного виконавчого провадження - прізвище, ім`я та по батькові боржника - фізичної особи, повне найменування боржника - юридичної особи та дата об`єднання виконавчих проваджень у зведене; обставини, які обумовили проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна (клопотання стягувача, відповіді на запити державного виконавця тощо); інформація, яку необхідно перевірити (найменування майна, яке необхідно описати та арештувати); адреса, за якою слід провести перевірку (здійснити опис та арешт майна); інші необхідні відомості, які можуть сприяти перевірці.
Доручення підписується державним виконавцем та погоджується начальником органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.
Орган державної виконавчої служби, якому доручено проведення перевірки (здійснення опису та арешту майна), зобов`язаний вчинити дії за дорученням у строк до десяти робочих днів з моменту надходження його до органу державної виконавчої служби. За результатами проведених дій складається відповідний процесуальний документ, що надсилається державному виконавцю, який надав доручення.
Відповідно до п. 12 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 державний виконавець може вчиняти виконавчі дії на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, за погодженням з начальником органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, у разі якщо: стало відомо про зміну місця проживання чи місцезнаходження боржника; з`ясувалося, що майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, недостатньо для повного задоволення вимог стягувача та майно боржника виявлено на території іншого органу державної виконавчої служби; боржник та його майно перебувають на території різних адміністративно-територіальних одиниць.
Про проведення державним виконавцем виконавчих дій орган державної виконавчої служби зобов`язаний повідомити орган державної виконавчої служби, на території якого будуть проводиться виконавчі дії, до початку проведення таких дій.
У повідомленні про вчинення виконавчих дій зазначаються: найменування органу державної виконавчої служби, прізвище, ім`я та по батькові державного виконавця, яким будуть проводитись виконавчі дії; номер виконавчого провадження; дата, час та місце проведення виконавчих дій; виконавчі дії.
Відмовляючи у задоволенні скарги в частині зупинення торгів з продажу однокімнатної квартири загальною площею 70,7 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 на аукціоні ДП «Сетам», номер лоту: 571495, дата проведення аукціону: 16 Квітня 2025 09:00, суд взяв до уваги висновки Верховного Суду, зроблені у постанові від 05.12.2022 у справі № 757/22558/20, що зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, є спеціальним способом забезпечення позову, який застосовується лише у справах за позовом про визнання права власності на це майно. Саме для такого випадку законодавець передбачив можливість забезпечення позову шляхом зупинення продажу арештованого майна. Дія наведеної норми процесуального права (пункт 5 частини першої статті 150 ЦПК України) направлена на те, щоб запобігти відчуженню майна у порядку виконання судового рішення, яке належить не боржнику, а іншій особі.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 01.03.2021 у справі № 752/26606/18 (провадження № 61-21640сво19), положення статей 149-153 ЦПК України, які регламентують забезпечення позову, не можуть застосовуватися при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, державного чи приватного виконавця (статті 447-451 ЦПК України), поданої у порядку здійснення судового контролю за виконанням рішення суду, яке набрало законної сили (стягнення за яким не зупинялось) і підлягає примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».
У пункті 15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз`яснено, що при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.
Отже, при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, яка розглядається в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, у суду відсутні повноваження застосувати такі заходи, як зупинення стягнення на підставі виконавчого документа та зупинення продажу арештованого майна.
Переглядаючи вказане судове рішення за доводами апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Довід апеляційної скарги про помилковість висновків суду, який погодився із несвоєчасним повідомленням боржника про арешт майна, порушення процедури опису та арешту майна у зв`язку зі здійсненням державним виконавцем виконавчі дії на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця за відсутністі умов, за якими державний виконавець мав право вчиняти виконавчі дії на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, порушення права боржника, що стало підставою для скасування постанови про арешт майна та опис майна, заслуговує на увагу.
Відповідно до ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження":
1. Виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.
2. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
3. Виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій.
4. Виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що знаходяться на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.
5. У разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.
Відповідно до вищенаведеного п. 12 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, державний виконавець може вчиняти виконавчі дії на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, з дотриманням певної процедури, що було належно виконано державним виконавцем, оскільки 06 березня 2025 року заступником начальника відділу Тріфоновим О.Ю., керуючись ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 12 Розділу Ш Інструкції, винесено повідомлення про проведення виконавчих дій з опису та арешту майна боржника (за вих. № 27153), яке погоджено начальником Пересипського ВДВС у м. Одесі Войтенко В.В. та направлено до Приморського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) (орган державної виконавчої служби), що підтверджено відміткою канцелярії про прийняття вищезазначеного повідомлення - вх. № 6244 від 07.03.2025 (а.с. 58).
Вказане повідомлення обґрунтоване встановленням в ході проведення виконавчих дій реєстрації за боржником ОСОБА_1 нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 (загальна площа 70,7 кв.м, житлова площа 21,2 кв.м) та необхідністю проведення виконавчих дій у період з 10 по 14 березня 2025 року. 
11.03.2025 заступником начальника відділу Тріфоновим О.Ю. на підставі ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» винесено повідомлення про проведення виконавчих дій з опису та арешту майна боржника (вих. № 28639 від 11.03.2025) - вищезазначеної квартири та попереджено про наслідки відсутності боржника за місцем знаходження майна (а.с. 39).
11.03.2025 повідомлення направлено представникам боржника (адвокату Клабукову Р.В. на офіційну електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_3 та за довіреністю ОСОБА_3 на офіційну електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 60зв.)
Посилання в апеляційній скарзі про направлення боржнику повідомлення на зазначену ним з накладенням КЕП засобами електронного зв`язку відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» боржником не спростовано, а відповідні докази наявні в матеріалах справи.
12.03.2025 заступником начальника відділу Тріфоновим О.Ю. на підставі ст. 18, 56 Закону України «Про виконавче провадження» здійснено опис та арешт майна боржника № НОМЕР_3, якою здійснено опис зазначеної однокімнатної квартири, що зафіксовано в оскаржуваній постанові (а.с. 61-62).
За таких обставин слід вважати, що боржник був належно повідомлений про зазначені виконавчі дії, а їх проведення на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, проведено з дотриманням вимог ч. 5 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження».
Стверджуючи про порушення його прав винесенням вказаної постанови в частині опису та арешту квартири, ОСОБА_1 не зазначає, яким саме чином вказані дії державного виконавця, у тому разі і щодо повідомлення про вчинення таких 12.03.2025 та здійснення їх на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, порушили його права та вплинули на належне виконання судового рішення.
Що стосується оскарження ухвали суду в цілому, у тому разі і щодо зупинення проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна, то хоча скаржником і ставиться питання про скасування ухвали в цілому, проте апеляційна скарга не містить жодних доводів щодо незаконності або необґрунтованості оскаржуваного судового рішення в наведеній частині, тому апеляційний суд не робить висновків в цій частині, а переглядає ухвалу суду виключно в частині задоволених вимог ОСОБА_1 .
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Отже, за встановлених обставин оскаржуване судове рішення суду першої інстанції як ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права в наведеній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії органу примусового виконання.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі Тріфонова Олександра Юрійовича задовольнити.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2025 року в оскаржуваній частині скасувати та постановити нове судове рішення.
У задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення та дії заступника начальника Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тріфонова Олександра Юрійовича, стягувач: ОСОБА_2 щодо винесення постанови від 12.03.2025 № НОМЕР_3 про опис та арешт майна (коштів) боржника відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Дата складення повного тексту постанови - 11 березня 2026 року 

Головуючий М.В. Назарова

Судді: В.А. Коновалова

В.В. Кострицький