ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/72/26 Справа № 201/14824/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Батманова В.В. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНМ УКРІЇНИ

19 лютого 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого - Городничої В.С.,
суддів: Красвітної Т.П., Макарова М.О., 

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомленням учасників справи заяву представника ОСОБА_1 — адвоката Васильченко Ганни Іванівни про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №201/14824/24 за позовом Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,–

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2024 року АТ «ПУМБ» звернулось до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с. 1-8), в якому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу у розмірі 85 196,54 грн та судовий збір. 
Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 січня 2025 року позовні вимоги АТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» суму заборгованості станом на 09.09.2024 року у розмірі 85 196,54 грн за кредитним договором №100962323601, з яких: 49 584,76 грн, – заборгованість за кредитом, 28,87 грн – заборгованість за процентами, 35 582,91 грн – заборгованість за комісією.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн (а.с. 133-136).
Постановою Дніпровського апеляційного суду 22 грудня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 — адвоката Васильченко Г.І. — задоволено частково.
Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 січня 2025 року — змінено шляхом зменшення загального розміру стягнутої заборгованості за кредитним договором №100962323601 від 17.01.2018 року станом на 09.09.2024 року з 85 196,54 грн до 49 613,63 грн, яка складається з 49 584,76 грн, – заборгованість за кредитом, 28,87 грн – заборгованість за процентами.
В іншій частині рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 січня 2025 року — залишено без змін. 
Стягнуто з урахуванням положень ч. 10 ст. 141 ЦПК України з АТ «Перший Український міжнародний банк» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 107,19 грн.
28 грудня 2025 року представник  ОСОБА_1 — адвокат Васильченко Г.І. через підсистему “Електронний суд” сформувала заяву про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №201/14824/24 в частині розподілу судових витрат, в якій заявник просить суд стягнути з АТ «Перший Український міжнародний банк» на користь ОСОБА_1  витрати на професійну правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції 12 000,00 грн та в апеляційній інстанції в розмірі 8 000,00 грн (а.с. 196-199).
Перевіривши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат і надані заявником документи, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для її часткового задоволення, з огляду на наступне.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу).
Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).
За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.
За положеннями пункту 4 частини першої статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18, провадження №12-171гс19).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19).
З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Подібний висновок викладено у додатковій постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі №754/14704/19-ц (провадження №61-15221св20).
Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.
Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 01 березня 2023 року у справі№336/934/22.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 лютого 2023 року у справі №824/9/22 (провадження №61-11644ав22) зазначено, що: «при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини».
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання.
У питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної палати Верховного Суду у справі №922/445/19, де серед іншого наголошено, що: зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду у справах №922/3436/20, №910/7586/19 та №910/16803/19.
Велика Палата Верховного Суду у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) також акцентувала увагу на те, що суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони.
Таким чином суд при вирішенні питання зменшення витрат на професійну правничу допомогу перевіряє чи подавалося від іншої сторони клопотання про зменшення витрат і наскільки таке клопотання є обґрунтованим відносно критерію неспівмірності заявленого розміру витрат.
Такий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 03 серпня 2022 року у справі №487/4983/20.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) вказано, що «з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу».
У постанові Верховного Суду від 16 серпня 2022 року у справі №910/12257/13 (провадження №14-382цс19) вказано, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.
Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові від 17 січня 2022 року у справі №756/8241/20 (провадження №61-9789св21).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 зазначено, що відшкодування позивачу судових витрат, зокрема витрат на професійну правничу допомогу, підлягає пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі №283/2791/19, від 21 квітня 2021 року у справі №705/2550/16-ц.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Наведене правове обґрунтування надає можливість суду ефективно захистити порушені права заявника, забезпечити реалізацію принципу цивільного судочинства - відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, але у порядку, передбаченому законом.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Установлено, що під час розгляду даної справи у суді першої та апеляційної інстанції  ОСОБА_1  професійну правничу (правову) допомогу надавав адвокат Васильченко Г.І. на підставі та в обсягах згідно з договором №1 про надання правничої (правової) допомоги від 29 листопада 2024 року.
Подаючи відзив на позовну заяву представник ОСОБА_2  - адвокат Васильченко Г.І. зазначила про те, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідачка понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи складає 12 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу виходячи з вартості 1 год роботи адвоката – 2 000,00 грн за ознайомлення з матеріалами справи, аналіз позову з додатками, підготовку відзиву на позов тощо. Докази розміру остаточно понесених витрат на правничу допомогу будуть надані відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, тобто протягом 5 днів після ухвалення рішення судом (а.с. 85).
Подаючи апеляційну скаргу представник ОСОБА_2  - адвокат Васильченко Г.І. зазначила про те, що відповідачка під час розгляду справи в суді першої інстанції понесла витрати на правову допомогу у розмірі 12 000,00 грн, які підлягають стягненню з позивача у разі відмови у позові судом апеляційної інстанції. Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які поніс і які очікує понести відповідачка у зв`язку з розглядом справи, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн в суді апеляційної інстанції виходячи із розрахунку вартості правової допомоги адвоката: 1 година – 2 000,00 грн, у тому числі, але не виключно за аналіз оскаржуваного рішення суду, складання, оформлення та подання до суду апеляційної скарги тощо. Докази остаточного розміру понесених Відповідачкою витрат на правничу допомогу будуть надані у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України – протягом 5 днів з моменту ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Разом з апеляційною скаргою адвокат Васильченко Г.І., яка діє в інтересах ОСОБА_2  надала докази на підтвердження понесених судових витрат за надання професійної правничої допомоги в суді першої інстанції, а саме: ордер сформований через підсистему «Електронний суд» на підставі ордеру серія АЕ №1338594 від 29.11.2024 року, виданого на підставі договору про надання правової допомоги №1 від 29.11.2024 року у судах по справі №201/14824/24 (а.с. 147); копію акту від 07.02.2025 року про надання правової допомоги за договором №1 про надання правничої (правової) допомоги від 29.11.2024 року (а.с. 148); копії квитанцій №2209789003 від 29.11.2024 року (а.с. 149) та №2211821405 від 02.12.2024 року (а.с. 150); детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги за Договором про надання правничої (правової) допомоги №1 від 29.11.2024 року, укладеним між адвокатом Васильченко Г.І. та ОСОБА_1 (а.с. 151); копію ордеру серія АЕ №1359729 від 11.02.2025 року (а.с. 152), а також докази на підтвердження щодо направлення вищевказаних доказів АТ «»ПУМБ (а.с. 154).
Подаючи заяву про ухвалення додаткового рішення адвокат Васильченко Г.І., яка діє в інтересах ОСОБА_2  надала докази на підтвердження понесених судових витрат за надання професійної правничої допомоги, а саме: ордер сформований через підсистему «Електронний суд» на підставі ордеру серія АЕ №1338594 від 29.11.2024 року, виданого на підставі договору про надання правової допомоги №1 від 29.11.2024 року у судах по справі №201/14824/24 (а.с. 200), копію акту від 24.12.2025 року про надання правової допомоги за договором №1 про надання правничої (правової) допомоги від 29.11.2024 року (а.с. 201); копії рахунку №24/12/25 від 24.12.2025 року (а.с. 201 зворот); детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги за Договором про надання правничої (правової) допомоги №1 від 29.11.2024 року, укладеним між адвокатом Васильченко Г.І. та ОСОБА_1 (а.с. 202); копію договору про надання правничої (правової) допомоги №1 від 29.11.2024 року (а.с. 203), а також підтвердження щодо направлення вищевказаних доказів АТ «»ПУМБ (а.с. 204).
Згідно умов договору укладеного між адвокатом Васильченко Г.І. та  ОСОБА_1 , а саме: п. 1 та 1.2. Договору клієнт в порядку та на умовах визначених цим договором дає завдання-доручення, а адвокат зобов`язується відповідно до завдання-доручення клієнта надати йому за плату правничу допомогу щодо здійснення представництва і захисту прав та інтересів клієнта, в тому числі у судах всіх інстанцій та юрисдикцій. У відповідності до п. 3.1. Договору клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар-винагороду за надання правничої допомоги клієнту, що надається шляхом оплати виставлених адвокатом рахунків за надання правничої допомоги не пізніше 365 календарних днів з дня отримання рахунку, в порядку почасової оплати виходячи із розрахунку вартості: - 1 година правничої допомоги — 2 000,00 грн, 1 судодень — 2 000,00 грн шляхом оплати готівкою або в безготівковому порядку на банківський рахунок адвоката. Згідно п. 3.5. Договору за результатами надання правничої допомоги складається акт про надання правничої допомоги, який підписується повноважними представниками кожної зі сторін.
Згідно акту від 07.02.2025 року, сторони домовились про те, що адвокат надав клієнту, а клієнт прийняв наступну правничу (правову) допомогу: - ознайомлення, вивчення, попереднє опрацювання та правовий аналіз матеріалів справи №201/14824/24, які перебувають в провадженні Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська. Опрацювання законодавчої бази та судової практики, що регулюють спірні відносини, 1 год. — 2 000,00 грн; - підготовка, складання, оформлення та направлення заяви по суті — відзиву на позовну заяву по цивільній справі №201/14824/24, 3 год. — 6 000,00 грн; - підготовка, складання, оформлення та направлення заяви по суті — заперечень на відповідь на відзив по цивільній справі №201/14824/24, 2 год. — 4 000,00 грн. загальна вартість наданих послуг — 12 000,00 грн. Вказане також підтверджується детальним описом робіт (наданих послуг).
Факт оплати вищевказаних послуг підтверджується квитанціями №2209789003 від 29.11.2024 року та №2211821405 від 02.12.2024 року. 
Згідно акту від 24.12.2025 року, сторони домовились про те, що адвокат надав клієнту, а клієнт прийняв наступну правничу (правову) допомогу: - ознайомлення, вивчення, попереднє опрацювання та правовий аналіз матеріалів справи №201/14824/24 та рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська по справі №201/14824/24 від 13.01.2025 року. Опрацювання законодавчої бази та судової практики, що регулюють спірні відносини, 1 год. — 2 000,00 грн; - підготовка, складання, оформлення та направлення апеляційної скарги на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська по справі №201/14824/24 від 13.01.2025 року, 3 год. — 6 000,00 грн. загальна вартість наданих послуг — 8 000,00 грн. Вказане також підтверджується детальним описом робіт (наданих послуг) та рахунком №24/12/25 від 24.12.2025 року.
Таким чином, загальна вартість витрат  ОСОБА_1  на правову допомогу по даній справі в суді першої та апеляційної інстанції складає 20 000,00 грн.
АТ «ПУМБ» не скористалось своїм правом на подання клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.
Разом з тим, колегія суддів враховує наступне.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 зазначено, що відшкодування позивачу судових витрат, зокрема витрат на професійну правничу допомогу, підлягає пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі №283/2791/19, від 21 квітня 2021 року у справі №705/2550/16-ц.
Відповідно до частин 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог апеляційної скарги, витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають стягненню на користь  ОСОБА_1  з АТ «ПУМБ» пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги 41,77% (85 196,54 грн - 49 613,63 грн = 35 582,91 * 100 / 85 196,54 грн), а саме у розмірі 8 354,00 грн (20 000,00 грн * 41,77%).
Враховуючи вищевикладене, а також застосовуючи принципи пропорційності, співмірності й розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат та виходячи з конкретних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника ОСОБА_1 — адвоката Васильченко Г.І. та необхідність ухвалення додаткової постанови у даній справі щодо стягнення з АТ «ПУМБ» на користь  ОСОБА_1  витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 8 354,00 грн.
Керуючись ст. 270, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,–

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву представника ОСОБА_1 — адвоката Васильченко Ганни Іванівни про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №201/14824/24 — задовольнити частково.
Ухвалити у цивільній справі №201/14824/24 за позовом Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості додаткову постанову.
Стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 8 354 (вісім тисяч триста п`ятдесят чотири) грн 00 коп.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст додаткової постанови складено «19» лютого 2026 року. 

Головуючий:       В.С. Городнича

Судді:           Т.П. Красвітна

М.О. Макаров