Справа № 191/1213/26 
Провадження № 1-кп/191/56/26
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року м. Синельникове 
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: 
головуючого судді – ОСОБА_1 
за участю секретаря – ОСОБА_2 
розглянувши в порядку спрощеного провадження за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025046390000114 від 09.08.2025, стосовно
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Синельникове Дніпропетровської області, громадянина України, з професійною-технічною освітою, не працюючого, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст..89 КК України не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,-
В С Т А Н О В И В:

Відповідно до рішення Синельниківського міськрайонного суду від 16 квітня 2019 року (справа №191/353/19) ОСОБА_3 зобов`язаний виплачувати кошти (аліменти) на користь ОСОБА_4 на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно але не менш 50% пожиточного мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення старшою дитиною повноліття, тобто до 24 липня 2026 року.
Однак, ОСОБА_3 , знаючи про свій обов`язок щодо сплати аліментів, маючи прямий умисел, направлений на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів) на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ігноруючи рішення суду та ухиляючись від його виконання у період часу з 14 березня 2024 року до 08 серпня 2025 року не сплачував аліменти, внаслідок чого порушив та продовжує порушувати право дітей на повноцінне життя та всебічний (фізичний, психічний і соціальний) розвиток.
У період часу з 14 березня 2024 року до 08 серпня 2025 року ОСОБА_3 , періодично працюючи на різних підприємствах без укладення трудового договору, про суми заробітку та джерела доходів державного виконавця не повідомляв та з доходів гроші на утримання дітей (аліменти) у повному обсязі не сплачував, будь-якої іншої допомоги дітям не надавав, тобто умисно рішення суду не виконував.

Також, ОСОБА_3 у Синельниківській філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості у період часу з 14.03.2024 до 08.08.2025 на обліку не перебував та не звертався до вказаної установи за допомогою у працевлаштуванні, що свідчить про небажання офіційно працевлаштуватися та сплачувати аліменти на дітей, на попереджувальні листи Синельниківського відділу державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про необхідність погашення заборгованості не реагував, в результаті чого у нього у період часу з 14 березня 2024 року до 08 серпня 2025 року утворилася заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 114256 гривень 50 копійок (сто чотирнадцять тисяч двісті п`ятдесят шість гривень п`ятдесят копійок), що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.
Вказані дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.1 ст.164 КК України, тобто злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).
В обвинувальному акті, який погоджено з прокурором Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_7 зазначено те, що обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч.1 ст.302 КПК України, тому просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
До обвинувального акту прокурором додані:
-письмова заява ОСОБА_3 щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права апеляційного оскарження та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні. Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_8 підтвердив добровільність беззаперечного визнання винуватості ОСОБА_3 , згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності;
-письмові заяви потерпілої ОСОБА_9 та неповнолітніх потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , складеної в присутності матері ОСОБА_9 , щодо згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні;
- матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості.
Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає, що розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні відповідає вимогам ст. 302 КПК України.
В заяві про визнання винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, складеній в присутності захисника - адвоката ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, та погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, викладеними в обвинувальному акті. Згідно даної заяви ОСОБА_3 ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку, а також погодився на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні. 
В заяві щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні потерпіла ОСОБА_9 та неповнолітні потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 зазначили, що згодні із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлені з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку, згодні на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до ч.2 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
На підставі ч.2 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст. 381-382 КПК України.
Дослідивши наявні у кримінальному провадженні докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3  у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю доведена та його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.164 КК України, тобто злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, а також особу обвинуваченого, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.
ОСОБА_3 раніше в силу ст..89 КК України не судимий, офіційно не працевлаштований, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває.
До пом`якшуючих обставини, згідно положень ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття обвинуваченого.
Обставин, що обтяжують покарання, згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує положення ст. 50, 65 КК України нормами яких встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами і особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення проступку, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, також враховуючи, що при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без його ізоляції від суспільства, а покарання має бути призначено в межах інкримінованого йому діяння, а саме у виді пробаційного нагляду.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Речові докази відсутні.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Запобіжний захід ОСОБА_3  не обирався.
Керуючись ст. 368-370, 373-374, 381-382, ч.1 ст. 394 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1(один) рік.

Відповідно до ст. 59-1 КК України в період пробаційного нагляду покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.
Згідно зі ст..49-2 КВК України строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації. 
Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його отримання до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області з урахуванням особливостей, передбачених частиною 1 статті 394 КПК України.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

 Суддя	  ОСОБА_1