УХВАЛА

22 квітня 2026 року
м. Київ
Справа № 189/1978/24
Провадження № 51-3857 ск 25
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2025 року про продовження строку тримання під вартою щодо нього,
встановив:
ОСОБА_4 подав касаційну скаргу на вказане рішення суду. 
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що її необхідно залишити без руху, встановивши скаржнику строк для усунення недоліків.
Насамперед, відповідно до положень ст. 424 КПК України у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції; ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Всупереч зазначеному скаржник оскаржує виключно ухвалу місцевого суду, не вказуючи підстав, з яких вона може бути предметом касаційного перегляду, й не заявляючи при цьому жодних вимог щодо відповідного рішення суду апеляційної інстанції за результатами її апеляційного перегляду, хоча надає копію такого рішення апеляційного суду.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, які мають співвідноситися зі змістом оскаржуваного рішення та підставами його ухвалення. 
Всупереч викладеному,  ОСОБА_4 у касаційній скарзі не зазначає конкретні норми права, які, на його думку, порушені судами першої та/чи апеляційної інстанцій, а також не вказує, у чому саме полягають допущені судами порушення, які в силу положень ст. 438 КПК України є підставою для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень з урахуванням положень статей 412-414 КПК України. 
Окрім цього, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала, із зазначенням того, яке рішення має ухвалити суд касаційної інстанції.
Такі вимоги мають узгоджуватись з їх обґрунтуванням та відповідати приписам ст. 436 КПК України, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
У своїй касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувану ухвалу місцевого суду та змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.
Однак, як вже зазначалося вище, скаржник не заявляє жодних вимог щодо законності чи обґрунтованості рішення суду апеляційної інстанції, що саме по собі не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, який передбачає перевірку в у касаційному порядку судових рішень місцевого суду, переглянутих в апеляційному порядку.
Окрім цього, відповідно до зазначених положень КПК України, суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями щодо вирішення питання про зміну чи обрання запобіжного заходу поза межами касаційного перегляду кримінального провадження по суті. 
Таким чином, заявлені у касаційній скарзі вимоги не узгоджуються з положеннями, передбаченими КПК України.
Враховуючи, що касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим 
ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає необхідним на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків. 
Протягом визначеного строку скаржник має право звернутись до суду касаційної інстанції з уточненою касаційною скаргою на усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Керуючись положеннями ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2025 року залишити без руху.
Надати скаржнику строк для усунення недоліків скарги протягом 15 днів із дня отримання копії цієї ухвали. 
У разі невиконання ухвали протягом установленого строку, скарга буде повернута особі, яка її подала. 
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3