ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2026	м. Дніпро	Справа № 904/54/26	

Господарський суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Перової О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек-Інвест" про ухвалення додаткового рішення у справі № 904/54/26
за позовом Фермерського господарства "Надія", 69001, м.Запоріжжя, вул.Героїв Полку "Азов", буд.22, кв.123, код ЄДРПОУ 13633296 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек-Інвест", 52001, Дніпропетровська область, Дніпровський район, м.Підгородне (п), комплекс будівель та споруд № 55-ї (територія Підгородненської міської ради), код ЄДРПОУ 36573198 
про стягнення заборгованості 

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фермерське господарство "Надія" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек-Інвест" про стягнення заборгованості у розмірі 207 913,34 грн, як безпідставно набутих коштів на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України, 3 % річних у розмірі 27 512,91 грн, інфляційних втрат у розмірі 136 959,02 грн, судового збору у розмірі 4 468,63 грн та витрат на професійну правничу допомогу. 
Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.01.2026 справу № 904/54/26 передано на розгляд судді Перовій О.В.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17.03.2026 у справі № 904/54/26 у задоволенні позовних вимог Фермерського господарства "Надія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек-Інвест" про стягнення заборгованості відмовлено у повному обсязі. 
20.03.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек-Інвест" - адвоката Талоконова Кирила Валерійовича надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, якою просить суд стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн. 
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2026 прийнято заяву представника відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек-Інвест" - адвоката Талоконова Кирила Валерійовича про ухвалення додаткового рішення до розгляду та встановлено учасникам справи строк до 27.03.2026 для надання до суду письмових пояснень, заперечень. 
24.03.2026 до канцелярії суду від представника позивача - Фермерського господарства "Надія" - адвоката Ткаченко Ольги Сергіївни надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить суд зменшити розмір заявлених до розподілу судових витрат до 2 000,00 грн. В обґрунтування своїх заперечень представник позивача посилається на відсутність конкретного об`єму, переліку наданих послуг. Водночас представник позивача зазначає, що сума у розмірі 25 000,00 грн є фіксованою сумою витрат на професійну правничу допомогу. 
Суд доходить висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення заяви по суті та прийняття обґрунтованого додаткового рішення. 
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи (частина третя статті 244 Господарського процесуального кодексу України). 
Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 244 Господарського процесуального кодексу України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.
У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення (частина четверта статті 240 ГПК України).
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 240 ГПК України).
Ураховуючи приписи частини четвертої статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, додаткове рішення прийнято без його проголошення.
Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява про ухвалення додаткового рішення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, дійшов висновку про задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек-Інвест" з огляду на таке. 
Приписами пункту 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно із частиною першою статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до частини другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно із частиною третьою статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідач просить суд ухвалити додаткове рішення про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн. 
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу відповідач надав суду:
- договір про надання правничої (правової) допомоги від 12.01.2026 № 1/01-26, укладений між Адвокатським бюро "Талаконова Кирила" (далі – Адвокатське бюро, Бюро) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агротек-Інвест" (далі – клієнт);
- додаткова угода від 23.01.2026 № 1 до договору про надання правничої (правової) допомоги від 12.01.2026 № 1/01-26;
- акт приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги від 18.03.2026 по договору про надання правничої (правової) допомоги від 12.01.2026 № 1/01-26;
- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 2261 від 14.02.2011;
- довіреність Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек-Інвест" у порядку передоручення від 01.10.2024 на представництво інтересів Талоконову Кирилу Валерійовичу;
- платіжну інструкцію від 19.03.2026 № 11972 про сплату за надання правничої (правової) допомоги згідно додаткової угоди від 23.01.2026 № 1 у розмірі 25 000,00 грн. 
Так, за умовами пункту 1.1 договору Бюро приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу щодо:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань;
- складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру;
- складання процесуальних документів (заперечень, клопотань, претензій, позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства);
- представництва та захисту інтересів Клієнта в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального та конституційного судочинства, провадження у справах про адміністративні правопорушення, органах виконавчої служби (в тому числі приватних виконавців), органах Національної поліції України, прокуратури, органах Державної фіскальної служби України та усіх інших правоохоронних органах, органах Державної реєстраційної служби України, Міністерства юстиції України та МВС тощо з будь-яких питань;
- будь-яких інших питань правового характеру.
Клієнт надає Бюро повноваження, зокрема, бути представником клієнта у судових органах України будь-якої ланки з усіма необхідними для того повноваженнями, які надано законом позивачеві, відповідачу, третій особі; визнавати повністю або частково позови; користуватись іншими процесуальними правами, що передбачені законом (пункт 2.1. договору). 
Розмір гонорару, який клієнт сплачує Бюро за надану в межах цього договору правничу (правову) допомогу, визначається сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього договору. Така додаткова угода може бути викладена у формі додатку до договору, який набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін (пункт 3.1. договору). 
Цей договір діє з моменту погодження сторонами усіх істотних умов та підписання сторонами тексту договору та додатків (додаткових угод) до нього (пункт 4.1. договору). 
Дія договору припиняється через один рік з дня його укладення (пункт 4.2. договору). 
Положення цього договору та додатків до нього щодо гонорару можуть бути розголошені Бюро у випадку стягнення заборгованості клієнта по оплаті наданої правничої (правової) допомоги в судовому порядку.
Пунктом 1 додаткової угоди від 23.01.2026 № 1 до договору про надання правничої (правової) допомоги від 12.01.2026 № 1/01-26 Бюро та клієнт визначили порядок та умови оплати гонорару за надання правничої (правової) допомоги Бюро у справі № 904/54/26 за позовом Фермерського господарства " Надія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек-Інвест" про стягнення 207 913,34 грн заборгованості, 27 512,91 грн трьох відсотків річних, 136 959,02 грн інфляційних втрат.
Розмір гонорару за надання правничої (правової) допомоги по комплексному веденню вказаної в пункті 1 цієї додаткової угоди справи у суді першої інстанції, включаючи підготовку всіх процесуальних документів, складає 25 000,00 грн.
Сторони поголили, що вищезазначений розмір гонорару за надання правничої (правової) допомоги встановлений у цій додатковій угоді у вигляді фіксованої суми, яка не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого Бюро часу, а отже розмір гонорару є визначеним у розумінні частини третьої статті 126 ГПК України.
Повна оплата гонорару за надання правничої (правової) допомоги за цією додатковою угодою здійснюється впродовж 90 календарних днів з дати укладення цієї додаткової угоди (пункт 2 додаткової угоди).
Сплата узгодженого сторонами гонорару за падання правничої (правової) допомоги здійснюється клієнтом в безготівковому порядку шляхом перерахування відповідної суми коштів на поточний рахунок Бюро, зазначений у договорі (пункт 3 додаткової угоди). 
З акту приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги від 18.03.2026 по договору про надання правничої (правової) допомоги від 12.01.2026 № 1/01-26 вбачається, що Адвокатське бюро надало, а клієнт прийняв правову допомогу, вартість якої становить 25 000,00грн, яка є фіксованою сумою гонорару. 
Підписуючи даний акт, клієнт підтвердив, що отримав у повному обсязі правову допомогу, зауважень щодо кількості та якості наданих юридичних послуг не має. 
Згідно із частиною четвертою статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача;  у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").
У розумінні положень частини п`ятої статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, коли на її думку, недотримано вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. 
У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару, сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.01.2023 у справі № 922/4812/21).
За висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, наведеними у додатковій постанові від 16.06.2022 року у справі № 873/244/21, втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам, в іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору. 
У даному випадку витрати відповідача на правничу допомогу були неминучі.
Позивач заперечує проти витрат на професійну правничу допомогу з огляду на відсутність в акті конкретного переліку наданих послуг клієнту, просить суд зменшити розмір заявлених відповідачем судових витрат до 2 000,00 грн. На думку позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн відповідає вартості складання двох зав по суті спору, які не вимагають високої кваліфікації. 
Критерії реальності та розумності застосовує і Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України», від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (пункти 33 - 34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).
Верховний Суд у постанові від 30.03.2021 у справі № 906/432/19 наголосив, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75 - 79 Господарського процесуального кодексу України.
Матеріалами справи підтверджується, що адвокатом Талоконовом Кирилом Валерійовичем подавалися до суду у даній справі відзив на позовну заяву, заперечення на відповідь на відзив.
Відповідно до частини першої статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Як убачається з відзиву на позовну заяву Товариством з обмеженою відповідальністю "Агротек-Інвест" зазначено про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у розмірі 25 000,00 грн. 
Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини викладені у рішенні від 28.11.2002 у справі "Лавентс проти Латвії", згідно з якими відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд враховує, що умовами договору про надання правничої допомоги від 22.01.2026 передбачено фіксований розмір гонорару.
Аналіз статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" свідчить про те, що гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру або погодинної оплати.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18).
Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин між якими і може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання. 
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Нормами процесуального законодавства передбачені такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (пункти 33- 34; 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).
Суд звертає увагу, що оскільки у задоволенні позовних вимог позивача було відмовлено у повному обсязі, згідно із пунктом 2 частини четвертої статті 129 ГПК України витрати на професійну правничу допомогу покладаються на позивача. 
Отже витрати відповідача на професійну правничу допомогу є такими, що реально понесені та обґрунтовані.
Ураховуючи викладене, оцінивши витрати відповідача з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також зважаючи на критерій розумного розміру, що застосовується Європейським судом з прав людини, та час, який міг би витратити адвокат на вивчення матеріалів по справі та підготовку відзиву на позовну заяву, заперечення на відповідь на відзив як кваліфікований фахівець, сукупний час, витрачений на опрацювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність підстав для покладення на відповідача витрат позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн.
Керуючись статтями 123, 126, 129, 233, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
ВИРІШИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек-Інвест" про ухвалення додаткового рішення у справі № 904/54/26 задовольнити у повному обсязі. 

Стягнути з Фермерського господарства "Надія", 69001, м.Запоріжжя, вул.Героїв Полку "Азов", буд.22, кв.123, код ЄДРПОУ 13633296 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек-Інвест", 52001, Дніпропетровська область, Дніпровський район, м.Підгородне (п), комплекс будівель та споруд № 55-ї (територія Підгородненської міської ради), код ЄДРПОУ 36573198 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн (двадцять п`ять тисяч гривень 00 копійок).

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне додаткове рішення складене 30.03.2026

Суддя	 	О.В. Перова