В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єдиний унікальний номер № 285/284/26
Провадження № 1-кп/0285/403/26
21 квітня 2026 року м. Звягель
Звягельський міськрайонний суд Житомирської області 
в складі: головуючої судді   ОСОБА_1 ,
за секретаря судового засідання   ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 12025060000001423, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 22.08.2025 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Новоселівка Ніжинського району Чернігівської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює начальником управління кооперативних продажів ТДВ «СК «АРКС ЛАЙФ», громадянка України, раніше не судима, РНОКПП НОМЕР_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор    ОСОБА_4 ,
обвинувачена    ОСОБА_3 ,
захисник     ОСОБА_5 ,
потерпілі ОСОБА_6 , неповнолітня ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , неповнолітня ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
законні представники потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_12 ,
представник потерпілих  ОСОБА_13 ,
потерпіла    ОСОБА_14 ,
УСТАНОВИВ :
І. Рух справи в суді
20.01.2026 до Звягельського міськрайонного суду Житомирської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12025060000001423 від 22.08.2025 відносно ОСОБА_3 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Ухвалою Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 21.01.2026 призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні на 05.02.2026.
Ухвалою Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 23.03.2026 кримінальне провадження призначено до судового розгляду на 02.04.2026.
ІІ. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
22 серпня 2024 року близько 10 год. 55 хв. водій ОСОБА_3 керувала технічно справним автомобілем «VOLVO XC60», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить останній на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , та рухалася ним по проїзній частині автомобільної дороги сполучення «Київ-Чоп» зі сторони м. Київ в напрямку м. Рівного, перевозячи пасажира ОСОБА_15 . 
Керуючи вказаним транспортним засобом водій ОСОБА_3 , всупереч приписам п. 1.5, 2.3 б), 10.1 10.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі – ПДР, Правила), проявила неуважність та безпечність до дорожньої обстановки і її змін, перед зміною напрямку руху не переконалась, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надала перевагу транспортному засобу, що знаходиться праворуч, здійснив виїзд на праву смугу руху в попутному напрямку, де допустила зіткнення правою боковою частиною керованого нею автомобіля із передньою лівою кутовою частиною автомобіля «PEUGEOT BOXER», реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_6 , який рухався попутно в крайній правій смузі руху та перевозив пасажирів: ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , ОСОБА_14 та неповнолітніх ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 .
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди:
-водій автомобіля «PEUGEOT BOXER», реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_6 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: 1) закрита тупа травма хребта: перелом обох поперечних відростків 3-го поперекового хребця без суттєвого зміщення. Вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я;
-пасажир автомобіля «PEUGEOT BOXER», реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_14 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закрита тупа травма хребта: Осколковий внутрішньосуглобний перелом правого поперечного і суглобового відділу дужки 7-го шийного хребця зі зміщенням осколку в правий боковий відділ хребетного каналу і нестабільністю на рівні 6-7 шийного сегменту; переломо-вивих 6-го шийного хребця; забій спинного мозку шийного відділу хребта. Вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкодження за критерієм небезпеки для життя;
-пасажир автомобіля «PEUGEOT BOXER», реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді: А) поєднана травма тіла: 1) закрита тупа травма грудної клітини: двобічні переломи задніх відділів ребер справа 1 (без зміщення), 2.3.4. (зі зміщенням) та 1.3 ребер зліва (без зміщення): перелом рукоятки груднини без зміщення: ділянки забою легень, невеликий правобічний пневмоторакс 2) закрита тупа травма хребта: перелом правих поперечних відростків 6-го шийного хребця (без зміщення) і 7-го шийного хребця (з невеликим зміщенням без ознак нестабільності), перелом дужки 3-го грудного хребця без зміщення 3) забійно-осаднена рана голови. Вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості по критерію тривалого розладу здоров`я;
-неповнолітня пасажирка автомобіля «PEUGEOT BOXER», реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді: А) поєднана травма тіла: 1) закрита тупа травма хребта: перелом передньої дужки першого шийного хребця: компресійний перелом 3-го поперекового хребця 1-2 ст. компресії без суттєвого зміщення. 2) забійно-осадна рана обличчя справа. Вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкодження по критерію небезпеки для життя;
-неповнолітня пасажирка автомобіля «PEUGEOT BOXER», реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_10  отримала тілесні ушкодження у вигляді: 1) закрита тупа травма хребта і грудної клітини: закритті множинні компресійні переломи тіл 7-го та 8-го грудних хребців; компресійний перелом тіла 12-го грудного хребця без суттєвого зміщення фрагментів; переломи лівих поперечних відростків 7-го, 8-го, 9-го грудних хребців зі зміщенням фрагментів; закритий перелом біляхребетної ділянки ІХ ребра зліва без зміщення уламків. Вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості по критерію тривалого розладу здоров`я;
- пасажир автомобіля «PEUGEOT BOXER», реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді: 1) закрита тупа травма грудної клітини: закритті множинні двобічні переломи 3-10 ребер зі зміщенням, переломи рукоятки і тіла грудини зі зміщенням, післятравматична емфізема грудної клітини зліва, лівобічний травматичний пневмоторакс. 2) закрита тупа травма хребта: компресійний осколковий перелом тіла 12-го грудного хребця ІІ-ІІІ ст. компресії зі зміщенням осколку верхньо-заднього кута в хребетний канал, перелом дужки 12-го грудного хребця без зміщення; компресійні переломи тіл 3-го та 4-го поперекових хребців І ст. компресії. Вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості по критерію тривалого розладу здоров`я;
-пасажир автомобіля «PEUGEOT BOXER», реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження у вигляді: переломи 10, 11 ребер ліворуч, 3, 4 поперекових відростків тіл хребців. Вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості по критерію тривалого розладу здоров`я.
Порушення водієм ОСОБА_3 вимог п. 1.5, п. 2.3 б), 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху знаходиться у причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками.
2.2. Правова кваліфікація вказаного кримінального правопорушення
ОСОБА_21 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілим ОСОБА_14 , ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження, а потерпілим ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
ІІІ. Позиція сторін кримінального провадження та учасників судового провадження
3.1. Щодо позиції обвинуваченої
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнала повністю, не заперечила фактичних обставин, викладених у обвинувальному акті. Пояснила, що у день та час, зазначений у обвинувальному акті, вона керувала власним автомобілем «VOLVO XC60». Вона їхала до Львова по трасі Київ-Чоп. Йшов дощ. Вона рухалась по крайній лівій смузі для руху. Попереду була велетенська калюжа, вона втратила керування і відразу відчула удар, потім вирівняла автомобіль. Вона не планувала змінювати напрямок руху. Була уважна, але недостатньо, щоб запобігти дорожньо-транспортній пригоді. У вчиненому щиро розкаялася, жалкує про вчинене. Моральну шкоду потерпілим відшкодувала у повному обсязі. З кожним із них уклала угоду про примирення, які пробачили їй вчинене. Просила суд суворо не карати, оскільки сама утримує малолітню дитину та непрацездатних батьків. Її працевлаштування пов`язане із наявністю посвідчення водія, тому просила не призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керування.
3.2. Щодо позиції захисника
Захисник просив суд з метою досягнення мети покарання призначити обвинуваченій покарання із застосуванням ст. 75 КК України. Наголошує, що посткримінальна поведінка обвинуваченої свідчить про щире каяття у вчиненому, яка не лише вину визнала повністю, а також повністю відшкодувала моральну шкоду кожному із потерпілих, які пробачили їй вчинене. Долучив копії квитанцій про перерахування коштів та тексти мирових угод. При призначенні покарання просив врахувати, що обвинувачена одна утримує малолітню дитину та непрацездатних батьків. Її працевлаштування пов`язане із наявністю посвідчення водія, тому призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами призведе до втрати нею працевлаштування та позбавить її можливості виконувати свої обов`язки щодо матеріального забезпечення осіб, які вона за законом має утримувати.
3.3. Щодо позиції сторони обвинувачення
Прокурор у судовому засіданні наполягала на вказаній кваліфікації дій обвинуваченої, просила суд визнати ОСОБА_3 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у межах санкції вказаної частини статті у виді 4 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання строком 1 рік без позбавленням права керувати транспортними засобами.
3.4. Щодо позиції потерпілої сторони
Потерпіла ОСОБА_14 у заяві просила розгляд справи проводити без її участі. Цивільний позов не заявляла, майнових претензій до ОСОБА_3 не має та просить не позбавляти її волі.
Представник потерпілих у судовому засіданні пояснив, що кожен із потерпілих, інтереси яких він представляє, отримав від обвинуваченої грошове відшкодування заподіяної моральної шкоди. Більше того, його довірителі простили ОСОБА_3 вчинене порушення та просили суд застосувати санкцію не пов`язану із позбавленням волі та без позбавлення права керування транспортними засобами.
IV. Позиція суду
Суд враховує, що обвинуваченою не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вона правильно розуміє зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої її позиції, а також їй роз`яснено, що у випадку розгляду справи згідно із ч. 3 ст. 349 КПК України вона буде позбавлена права оспорювати ці фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.
Оскільки від учасників справи не надійшло заперечень суд ухвалив проводити судовий розгляд у порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись лише допитом обвинуваченої та з`ясуванням думки потерпілих щодо тяжкості покарання.
V. Мотиви суду, оцінка та висновки
Дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим ОСОБА_14 , ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження, а потерпілим ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 середньої тяжкості тілесні ушкодження.
За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з вимогами ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин під час судового розгляду покладається на прокурора.
Показання обвинуваченої у судовому засіданні послідовні та логічні, відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння нею змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції. Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу не заявлялося.
Таким чином вина обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, доведена у повному обсязі і підтверджується доказами, які наявні у матеріалах кримінального провадження та обвинуваченою, потерпілими не оспорюються.
VІ. Призначення покарання
6.1. Загальні положення.
Відповідно до правових орієнтирів, визначених у статтях 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Кримінального кодексу України, як правового забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій, суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Також суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; наслідки та обставини вчиненого кримінального правопорушення; особу винного, його вік, сімейний, матеріальний стан, а також стан здоров`я; роль у скоєнні кримінального правопорушення та поведінку до і після вчинення такого; наявність обставини, які пом`якшують покарання та обставин, які обтяжують покарання.
6.2. Щодо обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття та добровільне відшкодування завданої моральної шкоди.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченої ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
6.3. Щодо обставин призначення основного покарання
Відповідно до ст. 65 КК України, враховуючи дані про особу обвинуваченої, яка раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, офіційно працевлаштована, обіймає посаду начальника управління корпоративних продажів ТДВ “Страхова компанія “АРКС лайф”, має на утриманні малолітнього сина 2014 року народження, якого виховує сама та який приймає участь у конкурсах читців української поезії, районному чемпіонаті усного рахунку з математики, наявність на утриманні батька, 1959 року народження, із незадовільним станом здоров`я та матері, 1962 року народження, яка є інвалідом ІІІ групи з дитинства, врахувавши, що обвинувачена не перебуває на обліку у наркологічному та психіатричному диспансері у КНП “Київська міська клінічна лікарня № 10”, а також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно з класифікацією за ст. 12 КК України є тяжким злочином. 
За таких обставин з метою перевиховання та виправлення обвинуваченої, попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті у виді позбавлення волі.
Щодо застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, яке має альтернативний характер,суд враховує той факт, що обвинувачена офіційно працевлаштована та до її посадових обов`язків віднесено організацію продажів товариства, проведення виїзних робочих зустрічей із потенційними клієнтами без надання службового транспорту, наявність на утриманні малолітнього сина та непрацездатних батьків, а також позицію потерпілих, які просили не призначати додаткове покарання.
З урахуванням наведеного суд вважає доцільним не призначати альтернативного додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Також суд із врахуванням обставин, що встановлені під час розгляду кримінального провадження, з огляду на необережну форму вини, поведінку обвинуваченої як в ході досудового розслідування, так і під час судового провадження, яка критично оцінила свої протиправні дії, засудила свою поведінку, відшкодувала моральну шкоду потерпілим, висловила щирий жаль з приводу вчиненого, наявність міцних соціальних зв`язків, дійшов висновку, що в сукупності зазначене свідчить про можливість виправлення останньої без відбування покарання у виді позбавлення волі, але в умовах здійснення контролю за її поведінкою та застосування протягом іспитового строку соціально-виховних заходів, необхідних для виправлення та запобігання вчинення повторних кримінальних правопорушень у майбутньому.
Суд також бере до уваги і позицію прокурора, яка згідно з вимогами закону підтримує публічне обвинувачення і реалізує відповідну функцію держави в кримінальному провадженні, яка зводиться до можливості застосування статті 75 КК України в правовідносинах, що розглядаються.
Виходячи із завдань і загальних засад кримінального провадження, визначених у статтях 2, 7 КПК України, суд вважає можливим застосувати до обвинуваченої положення ст. 75 КК України та звільнити її від відбування покарання з випробуванням із покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
При цьому підстав для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання суд не вбачає.
На думку суду саме таке покарання сприятиме досягненню мети покарання, буде необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.
Суд переконаний, що за викладених обставин кримінального провадження та особи обвинуваченої, призначене судом покарання буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.
Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року).
VІI. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку
Підстав для обрання запобіжного заходу до вступу вироку у законну силу судом не встановлено.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченої згідно з ст. 124 КПК України.
Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Викривачі у даному кримінальному провадженні відсутні. Заходи кримінально-правового характеру щодо юридичних осіб не застосовувались.
На підставі наведеного та керуючись статтями 368-371, 373-376, 392, 395 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) років без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України  ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначивши іспитовий строк тривалістю один рік.
Покласти на ОСОБА_3 відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира у справі № 296/9599/25 (провадження № 1-кс/296/4325/25) від 29.08.2025 на автомобіль «VOLVO XC60», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 
та накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира у справі № 296/9600/25 (провадження № 1-кс/296/4326/25) від 29.08.2025 на автомобіль «PEUGEOT BOXER», реєстраційний номер НОМЕР_4 .
Витрати за проведення судових експертиз:
№ СЕ-19/106-25/16175-ІТ від 09.09.2025 у розмірі 3 565 грн 60 коп.;
№ СЕ-19/106-25/16176-ІТ від 27.11.2025 у розмірі 1 782 грн 80 коп.;
№ СЕ-19/106-25/16174-ІТ від 19.09.2025 у розмірі 4 457 грн 00 коп.;
№ СЕ-19/106-25/16177-ІТ від 27.11.2025 у розмірі 445 грн 70 коп.; 
№ 870/25-25 від 28.10.2025 у розмірі 6 361 грн 20 коп., а всього у розмірі 16 612 грн 30 коп. стягнути із засудженої ОСОБА_3 у дохід держави.
Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Звягельський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя      ОСОБА_1