Справа №521/21810/25
Провадження №2/521/2279/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2026 року 
Хаджибейський районний суд м.Одеси в складі:
головуючого судді – Мурзенко М.В.,
при секретарі – Корнієнко Л.В.,
за участі представниці позивача адвокатки Зеніної М. О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Хаджибйського районного суду м.Одеси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, –

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2025 року до Хаджибейського районного суду м. Одеси через систему «Електронний Суд» звернулась представниця ОСОБА_1 – адвокатка Зеніна Марія Олександрівна, з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу в сумі 12 701 520 грн. 00 коп.
Позов обґрунтовано тим, що 10 січня 2025 року позивач позичив відповідачеві грошові кошти в сумі 300 000 доларів США для здійснення підприємницької діяльності, а саме придбання корпоративних прав, створення господарських товариств, придбання нерухомого майна, строком повернення до 01 липня 2025 року або протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання вимоги про повернення, на підтвердження вказаних обставин відповідачем було написано власноруч розписку, однак, всупереч взятим на себе зобов`язанням, у встановлений строк відповідачем борг повернуто не було, у зв`язку із чим позивач змушений звернутись до суду.
Ухвалою судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 23.12.2025 року було відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Ухвалою судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 25.12.2025 року по справі було відкрито провадження і порядку загального позовного провадження та призначено справу до судового розгляду у підготовчому судовому засіданні на 22.01.2026 року.
Ухвалою судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 22.01.2026 року по справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.02.2026 року.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином. 
Представниця ОСОБА_1  адвокатка Зеніна М.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.
Відповідач  ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином та своєчасно, шляхом направлення судової повістки на адресу місця проживання, зазначену в позовній заяві, поштовий конверт повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.
За таких обставин суд, зі згоди представника позивача, ухвалює заочне рішення, згідно до ст.280 ЦПК України. 
Заслухавши представницю позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд доходить висновку про задоволення позову з огляду на наступне. 
Судом встановлено, що 10 січня 2025 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 в борг грошові кошти у розмірі 300 000 доларів США, строком повернення до 01.07.2025 року або протягом 10 календарних днів з дня отримання вимоги від позивача, що підтверджується розпискою відповідача, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи (а.с.31).
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей, того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що між сторонами по справі був укладений договір безпроцентної позики, відповідно до умов якого відповідач позичив у позивача грошові кошти у розмірі 300 000 доларів США строком до 01.07.2025 року.
Суд погоджується з доводами сторони позивача про невиконання відповідачем умов вказаного договору з огляду на відсутність доказів його належного виконання та наявність оригіналу боргового документу у позивача.
Таким чином, суд доходить висновку про наявність у відповідача обов`язку повернути позивачу за укладеним з ним договором позики 300 000 доларів США.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.
Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.
Висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц, від 16 січня 2019 року у справах № 373/2054/16-ц, № 464/3790/16-ц та № 373/2054/16-ц.
З матеріалів справи вбачається, що на момент подачі позову (18.12.2025 р.) офіційний кус гривні до долара США становить 42,3384 грн.*300 000 доларів=12 701 520 грн.
Зважаючи на викладене, суд доходить висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу у національній валюті в еквіваленті, визначеному позивачем в сумі 12 701 520 грн. станом на 18 грудня 2025 року.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 12 112,00 гривень.
Керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 280-285 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою – задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_2 ) суму боргу за договором позики від 10 січня 2025 року в сумі 12 701 520 (дванадцять мільйонів сімсот одна тисяча п`ятсот двадцять) гривень 00 копійок, що еквівалентно 300 000 (триста тисяч) доларів США за офіційним курсом НБУ до гривні станом на 18 грудня 2025 року.
Стягнути з  ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 12 112 (дванадцять тисяч сто дванадцять) гривень 00 копійок. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивачем рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду в загальному порядку в тридцятиденний строк.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно-процесуальним Кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 31 березня 2026 року.

Головуючий: