ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/4591/25
Провадження № 2/362/794/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.03.26 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,
за участю секретаря Тельнової О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Виконавчого комітету Калинівської селищної ради як орган опіки та піклування до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
в с т а н о в и в:
Представник виконавчого комітету Калинівської селищної ради, як орган опіки та піклування - Семенков М.В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування позову зазначено, що на обліку Служби у справах дітей та сім?ї Калинівської селищної ради Фастівського району Київської області (далі - служба) відповідно до наказу №45/09-02 від 20.09.2024 перебувають малолітні діти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які опинилися в складних життєвих обставинах у зв`язку з ухилянням батьків від виконання батьківських обов`язків.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (далі-Відповідачка), є матір`ю двох малолітніх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Батько дітей відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.
19.09.2024 року служба у справах дітей та сім`ї Калинівської селищної ради, разом із працівниками КП «Калинівська варта» Калинівської селищної ради здійснили виїзд до даної сім?ї за адресою: АДРЕСА_1 та підтвердили той факт, що діти знаходяться з матір`ю в будинку, орендованому невідомим чоловіком. Власного житла у матері немає.
ОСОБА_1 не приділяє належної уваги догляду за дітьми, діти знаходяться в занедбаному стані, брудні, голодують. Мати систематично зловживає спиртними напоями, безробітна, не має коштів на виховання та утримання своїх малолітніх дітей. Мати дітей працює на тимчасових підробітках, постійного доходу не має. Починаючи з червня 2021 року служба у справах дітей та сім?ї Калинівської селищної ради постійно тримала сім?ю під контролем, проводила профілактичні бесіди.
Відповідно до актів обстеження умов проживання служби у справах дітей та сім?ї Калинівської селищної ради від 13.05.2024, 28.06.2024, 23.08.2024, 20.09.2024, 12.09.2024, 19.09.2024 відомо, що умови проживання незадовільні, в будинку брудно, постійний неприємний запах, пліснява на стінах, речі розкидані, продукти харчування відсутні. Діти роздягнені, брудні, голодні. В будинку не створені належні умови для проживання, діти не забезпечені всім необхідним.
Згідно з актом проведення оцінки рівня безпеки дитини від 20.09.2024, було встановлено, що проживання та знаходження малолітніх дітей разом з матір?ю загрожує їх життю та здоров`ю. З метою вжиття невідкладних заходів для забезпечення безпеки дітей, рішенням виконавчого комітету Калинівської селищної ради від 20.09.2024 № 204-13 було вирішено питання про негайне відібрання малолітніх дітей у матері ОСОБА_4 , без позбавлення її батьківських прав.
Дітей було вилучено у матері та влаштовано до КНП «Васильківська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Васильківської міської ради» для обстеження. За час перебування дітей в закладі охорони здоров`я, мати жодного разу не відвідала їх, не цікавились їхнім життям та станом здоров`я.
Враховуючи, що у матері відсутнє житло, а також можливість найму житла та є ризик опинитися на вулиці разом з дітьми, що дійсно є небезпечним для їх життя та здоров`я, оскільки вона безробітна, зловживає алкогольними напоями, не здійснює належного догляду за дітьми, що є підставою відібрання дітей без позбавлення батьківських прав батьків. На даний час перебування з матір`ю несе загрозу життю, здоров`ю і моральному вихованню дітей.
Відповідно до рішень виконавчого комітету Калинівської селищної ради від 24.10.2024 № 238-15 та від 24.10.2024 № 239-15 малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 було тимчасово влаштовано на цілодобове перебування до КОЦСПРД «Переяслав». За час перебування дітей в КОЦСПРД «Переяслав», мати також жодного разу не відвідала їх, не цікавились їхнім життям та станом здоров`я. Ситуація нічим не змінилась, ОСОБА_1 так і немає свого постійного місця проживання та доходу, здоров`ям та вихованням своїх дітей не цікавиться, будь-якої допомоги по їх матеріальному утриманню не надає.
Через ситуацію, що склалась та з метою визначення юридичного статусу дітей, які фактично проживають без підтримки та піклування батьків, службою у справах дітей та сім?ї
Калинівської селищної ради було надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно її малолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . 
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19.08.2025 року прийнято до свого провадження цивільну справу та призначено підготовче судове засідання (а.с. 48).
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03.12.2025 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом Виконавчого комітету Калинівської селищної ради як орган опіки та піклування до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів до судового розгляду по суті (а.с. 67-69).
Представники Служби у справах дітей та сім`ї Калинівської селищної ради Фастівського району Київської області - Семенков М.В. та ОСОБА_5 в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити, оскільки мати самоусунулись від виховання дітей, життям дітей не цікавиться, діти були вилучені із сім`ї та влаштовані у Київський обласний центр соціально - психологічної реабілітації «Переяслав» де і перебувають. Мати їх не відвідує. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. 
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем проживання, але повертаються конверти з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 58, 63, 75) та у порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на сайті «Судової влади" (а.с. 70) не скористався своїм право подати відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу на підставі наявних доказів у справі.
Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18 (провадження № 61-11723св22).
Представник Київського обласного центру соціально - психологічної реабілітації дітей «Переяслав» в судове засідання не з`явився, але направила психолога у супроводі дітей. 
Психолог ОСОБА_6 в судовому засіданні позов підтримала, вказуючи що мати не займається дітьми, не надає потрібної уваги і не відвідує їх, а діти потребують постійно уваги та підтримки.
В судовому засіданні за участю психолога малолітня ОСОБА_2 зазначила, що маму не пам`ятає, вона жодного разу не приходила, не телефонувала, нічого не передавала. За мамою сумує, але повертатися до неї не хоче.
В судовому засіданні за участю психолога малолітня ОСОБА_3 , вказала що маму не пам`ятає, проживає в закладі з сестричкою, навчається в першому класі. Не хоче повертатися в родину, в якій жила.
На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.
Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.
Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, враховуючи думку малолітніх дітей, за відсутності відзиву відповідачів, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та задоволення позовних вимог.
Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Вимогами ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_3 , батьками якої записані батько ОСОБА_7 та мати ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 26.12.2018 року (а.с. 8) 
ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася ОСОБА_2 , батьками якої записані батько ОСОБА_8 та мати ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 24.03.2018 року (а.с. 9).
Батько дітей відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с.22-25).
Відповідно до актів обстеження умов проживання служби у справах дітей та сім?ї Калинівської селищної ради від 13.05.2024, 28.06.2024, 23.08.2024, 20.09.2024, 12.09.2024, 19.09.2024 встановлено, що умови проживання незадовільні, в будинку брудно, постійний неприємний запах, пліснява на стінах, речі розкидані, продукти харчування відсутні. Діти роздягнені, брудні, голодні. В будинку не створені належні умови для проживання, діти не забезпечені всім необхідним (а.с. 10-15).
Згідно з актом проведення оцінки рівня безпеки дитини від 20.09.2024, було встановлено, що проживання та знаходження малолітніх дітей разом з матір?ю загрожує їх життю та здоров`ю. 
Рішенням Виконавчого комітету Калинівської селищної ради Фастівського району Київської області від 20.09.2024 року №204-13 прийнято рішення негайне відібрання малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без позбавлення її батьківських прав (а.с. 16-17).
Наказом Служби у справах дітей Калинівської селищної ради Фастівського району Київської області від 20.09.2024 року №45/09-02 взято на облік дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 26).
Рішенням Виконавчого комітету Калинівської селищної ради Фастівського району Київської області від 24.10.2024 № 238-15 року тимчасово влаштовано малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на цілодобове перебування до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Переяслав» (а.с. 18).
Рішенням Виконавчого комітету Калинівської селищної ради Фастівського району Київської області від 24.10.2024 № 239-15 року тимчасово влаштовано малолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на цілодобове перебування до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Переяслав» (а.с. 19).
Рішенням Виконавчого комітету Калинівської селищної ради Фастівського району Київської області від 27.02.2025 № 24-03 затверджено висновок служби у справах дітей та сім`ї Калинівської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно її малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 20-21).
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
За правилами статті 9 Конвенції, про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).
Зважаючи на те що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.
Згідно з частиною восьмою статті 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
Частиною четвертою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування.
Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України, орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція прав людини) (пункт 47 рішення Європейського суду з прав людини (далі - Європейський суд) у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»).
Тобто, в цьому випадку вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції прав людини і є втручанням у їх право на повагу до свого сімейного життя, яке, у свою чергу, не є абсолютним.
Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд, з однієї сторони, має розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції прав людини. З іншої сторони, обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення права неповнолітньої дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції про права дитини).
Статтею 8 Конвенції прав людини гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя.
Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції прав людини, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського суду у справі «Хант проти України»).
Європейський суд у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58).
У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд вказав, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів, та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися.
Разом з тим у рішенні Європейського суду у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).
Таким чином, при оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню такі базові елементи: (а) погляди дитини, (б) індивідуальність дитини, (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин, (г) піклування, захист і безпека дитини, (ґ) вразливе положення, (д) право дитини на здоров`я, (е) право дитини на освіту.
Також, відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18 (провадження № 61-10531св21), Верховний Суд виходить з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків».
ЄСПЛ у рішенні від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії», заява № 70879/11, встановив відсутність порушень національними судами російської федерації статті 8 Конвенції (право на повагу до приватного та сімейного життя), а також зауважив, що, якщо батько значний проміжок часу не підтримує стосунки з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією. Існуючі сімейні зв`язки між дітьми та батьками, які насправді піклуються про них, захищаються Конвенцією. Позбавлення батьківських прав відповідача в судовому порядку скасувало лише правовий зв`язок між ним та його дітьми, підтвердило відсутність фактичного духовного зв`язку між батьком та дітьми.
Так, згідно висновку служби у справах дітей та сім`ї Калинівської селищної ради який затверджено Рішенням виконавчого комітету Калинівської селищної ради Фастівського району Київської області № 24-13 від 27.02.2024 року, виконавчий комітет Калинівської селищної ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно її малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
З вказаного висновку вбачається, що мати повністю самоусунулась від виховання і утримання дітей, оскільки за час перебування дітей в закладі КОЦСПРД «Переяслав» мати жодного разу не відвідала дітей, не телефонувала, не цікавилася їх самопочуттям, станом здоров`я та розвитку, участі у їх вихованні та утриманні не приймає.
Суд погоджується з даним висновком та зазначає, що після передання 20.10.2024 року дітей до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Переяслав» жодних дій, спрямованих на виконання батьківських обов`язків, відповідачкою вчинено не було. Суд зауважує і на те, що з моменту вилучення дітей та до моменту розгляду справи по суті минуло більше року.
Суд також звертає увагу на те, що відповідачка відзив на позову заяву та будь-яких доказів на заперечення вимог позивача не надала, з будь-якими клопотаннями за весь період часу не зверталась, що свідчить про її байдуже ставлення як до результатів розгляду справи, так і до долі дітей. Відтак, відповідачкою не надано жодного належного та допустимого доказу того, що вона виконує свої батьківські обов`язки або не може їх виконувати з поважних причин.
З огляду на зазначене, та встановлено в ході розгляду справи, що ОСОБА_1 свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо дітей, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей; не створює умов для отримання дітьми освіти, а також враховуючи думку малолітніх дітей ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які не хочуть повертатися до матері, суд вважає вимоги позивача про позбавлення батьківських прав доведеними та такими, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому є законні підстави для їх задоволення, а саме позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно її малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Разом з цим, згідно ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду (ч. 3 ст. 166 СК України).
Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти та готувати її до самостійного життя.
Відповідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За змістом ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
При визначенні розміру аліментів, згідно ст. 182 СК України, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України).
Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), враховуючи обставини, визначені ст. 182 СК України, суд вважає, що з ОСОБА_1 слід стягнути аліменти на користь опікуна (піклувальника), під опікою якого будуть перебувати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 із врахуванням на двох дітей в розмірі 1/3 частки від усіх видів її заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.
Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Судом встановлено, що до суду з позовом про стягнення аліментів позивач звернулися 23 червня 2025 року, у зв`язку з чим суд вважає можливим присудити аліменти з 23 червня 2025 року, а саме з дня подачі позову до суду.
Згідно ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
Приходячи до вказаного висновку суд враховує, що таке рішення в розумінні ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, є «законним», оскільки ґрунтується на нормах статей 164-166 СК України, відповідає «законній меті», оскільки спрямовано на захист прав і інтересів дітей, та є «необхідним у демократичному суспільстві», оскільки застосоване втручання з боку держави відповідає нагальній соціальній потребі та є пропорційним поставленій легітимній меті беручи до уваги, що врахування основних інтересів дітей є вирішальним чинником у кожній справі такого типу.
Згідно ст. 169 СК України суд роз`яснює, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.
Суд вважає вимоги позивача про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів доведеними та такими, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому є законні підстави для їх задоволення.
В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, суд покладає на відповідача. 
Керуючись Законом України «Про охорону дитинства», статтями 150, 152, 155, 164, 166, 167, 171 СК України, статтями 4, 12, 13, 23, 76-83, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 271, 273, 280-282 ЦПК України, суд,
у х в а л и в:
Позов Виконавчого комітету Калинівської селищної ради як орган опіки та піклування до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.
Позбавити  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно її малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь опікуна (піклувальника), під опікою яких будуть перебувати діти, аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3  в розмірі 1/3 частки від усіх видів її заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23 червня 2025 року та до досягнення дитиною повноліття. 
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
Стягнути з  ОСОБА_1 ,  в дохід держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. 
Заочне рішення може бути переглянуте Васильківським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення його повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Калинівська селищна рада, код ЄДРПОУ - 04359873, адреса: 08623, Київська обл., Фастівський р-н, с-ще Калинівка, вул. Центральна, буд. 57.
Відповідач:  ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 . 
Текст рішення складено 20.03.2026 року.
Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко