Справа № 445/1822/23 
провадження № 2/445/50/26 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2026 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Сивака В. М. 

секретаря судового засідання Захарчук Н.Я.

з участю
представника відповідача Маєвської М.В. 

розглянувши в судовому засіданні в м. Золочеві Львівської області в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в : 

АТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_1 підписав заяву № б/н від 03.06.2010 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконував належним чином, внаслідок чого станом на 22.05.2023 року у нього виникла заборгованість у сумі 46902,18 грн., з яких 38367,22 грн. - заборгованість за кредитом; 8534,96 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. У зв`язку із наведеним просить позов задовольнити.
03.10.2023 до суду надійшла заява представника відповідача про застосування строків на звернення до суду, у якій зазначає, що позивачем пропущено строк позовної заяви, що є підставою для відмови у позові. Разом із зазначеною заявою до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначає, що позовна заява не підлягає задоволенню у зв`язку із наступним. Підпис на доданих позивачем доказах не відповідає підпису ОСОБА_1 . Відповідач стверджує, що ним зазначені позивачем банківські картки ніколи не відкривалися і кому такі належать йому невідомо. Відповідач звертався із письмовою заявою на ім`я директора Західного МРУ АТ КБ "Приватбанк" щодо проведення службового розслідуванняз приводу шахрайських дій, а також із відповідною заявою у Відділ протидії кіберзлочинам у Львській області. 
16.06.2025 до суду надійшла заява від представника позивача, у якій останній заперечив щодо застосування строків на звернення до суду, посилаючись на особливості строку дії даного кредитного договору. Вказав, що Верховний суд України неодноразово висловлювався відносно сроку виконання зобов`язань по кредитам, що надаються у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитні картки, а саме 19.03.2014 року справа № 6-14цс14 та 18.06.2014 року справа №6-61цс 14 "Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору". Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевипущеної картки до останнього дня 07/2024 року. Позивач звернувся з позовом до відповідача 31.07.2023 - до спливу строку позовної давності. У зв`язку з цим, обставини, на які відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду
30.06.2025 до суду надійшла відповідь відповідача на заперечення позивача щодо застосування строків, у якій відповідач вважає доводи позивача щодо строків давності такими, що не заслуговують на увагу.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала, просила у задоволенні такого відмовити, посилаючись на обставини, викладені у відзиві.
Заслухавши доводи представника відповідача, оглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши зібрані по справі докази, вирішуючи спір на підставі наданих доказів та в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Між сторонами виникли правовідносини щодо належного виконання умов укладеного кредитного договору.
Судом встановлено, що 03.06.2010 між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір № б/н шляхом підписання заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг.
У вказаній заяві міститься застереження, відповідно до якого відповідач підтвердив, що він ознайомлений та згідний із Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, і виразив свою згоду, що такі складають між ним та банком договір про надання банківських послуг.
Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку, у подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 35000,00 грн., що підтверджується довідкою доданою да матеріалів справи, про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки.
Банк свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.
Представником позивача до позовної заяви долучено копію довідки про умови кредитування, яка підписана особисто відповідачем ОСОБА_1 від 08.06.2010.
З такої вбачаються, зокрема, наслідки прострочення виконання/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит: штраф за прострочення більш ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за карткою: 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій; базова процентна ставка в місяць становить 2,5%.
Судом встановлено, що відповідач порушив зобов`язання по погашенню кредиту, передбачені договором, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем.
Відповідно дост. 526 Цивільного кодексу Українизобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогокодексу, інших актів цивільного законодавства.
Однак відповідач не виконував умови договору, через що виникла заборгованість, яка станом на 22.05.2023 становить 46902,18 грн., складається з: 38367,22 грн. - заборгованість за кредитом; 8534,96 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом.
За відсутності будь-яких інших доказів по справі щодо розміру заборгованості відповідача перед позивачем, його погашення відповідачем, суд встановлює такий розмір, виходячи з розрахунку позивача, та вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем за кредитом станом на 22.05.2023 у сумі 46902,18 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.
Обґрунтовуючи свої заперечення проти позову, сторона відповідача у відзиві на позовну заяву посилається на те, що твердження про підписання відповідачем зазначеної позивачем анкети-заяви не заслуговують на увагу, оскільки підпис на копії такої не відповідає підпису ОСОБА_1 . 
Проте, суд зазначає, що в підтвердження викладеної обставини відповідачем суду не було додано жодного доказу, який би підтверджував факт розбіжності підпису на заяві, наданої позивчем, із підписом ОСОБА_1 .
Як вбачаєтьбся із висновків Верховного суду України (справи №601/2139/21, №567/792/22, №601/1965/21, №567/874/22), Верховний суд зазначає, що експертиза - єдиний спосіб встановити справжність підпису.
Відповідач експертизу не ініціював, тому посилатися на невідповідність підписів - безпідставно.
Відповідач також стверджує, що був змушений звернутися до АТ КБ "Приватбанк" та до Відділу протидії Кіберзлочинам у Львівській області, оскільки вважає, що невідома йому особа скористалася його паспортом для збільшення розміру кредитного лімітута вчинення інших шахрайських дій.
На виконання ухвали суду про витребування доказів від 29.11.2023 АТ КБ "Приватбанк" надало наступну відповідь: "В ході пошуку звернень встановлено, що перше звернення клієнта ОСОБА_1 мало місце 12.01.2022, також 12.01.2024 та 21.01.2024. У вказаних діалогах ОСОБА_1 повідомляє, що у період з 03.01.2022 по 04.01.2022 до нього зателефонували із фінансової компанії Манівео, у наслідок чого клієнт зрозумів, що у його рахунки в Приватбанку могло мати місце втручання сторонніх осіб. За результатами діалогу подано п`ять заявок на повернення коштів по транзакціях, які оспорювалися ОСОБА_1 . За всіма вказаними заявками у поверненні коштів було відмовлено, оскільки усі спірні транзакції відбувалися за попередньою автентифікацією з ручним вводом номеру картки, терміну дії картки та CVV-коду, що не дозволяє оскаржити платежіяк шахрайство. Підняття кредитних лімітів по картці відбувалося у декілька етапів з 14.10.2021 по 22.10.2022. Переказ коштів з картки був здійснений шляхом створення платежа в системі дистанційного обслуговування клієнтів Приват 24, що передбачає використання логіну користувача та пароля для входу, введення відомого лише клієнту ключа доступу, після чого банку надходить платіжне доручення."
На виконання ухвали суду про витребування доказів від 29.11.2023 Відділенням поліції № 2 Золочівського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області надано Довідку № 272/42 про результати проведення перевірки за зверненням гр. ОСОБА_1 , з якої вбачається наступне Встановлено, що 26.01.2022 у відділення поліції № 2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області із управління протидії кіберзлочинам у Львівській області поступило повідомлення з приводу звернення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , про те, що в період з 02.01.2020 по теперішній час невідома особа незаконно отримала доступ до його банківських рахунків та оформила грошове зобов`язання на суму 57000,00 грн. В ході розгляду даного звернення та проведеної перевірки встановлено, що між сторонами виникли цивільно-правові відносини на підставі договору купівлі-продажу, склад злочину відсутній. Таким чином розгляд даної заяви припинено. 
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 526 ЦК України за відсутності будь-яких інших доказів по справі щодо розміру заборгованості відповідача перед позивачем, його погашення відповідачем, суд встановлює такий розмір виходячи з розрахунку позивача, та вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем за кредитом.
Встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач отримав кредит, проте через неналежне виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 22.05.2023 має заборгованість у сумі 46902,18 грн., з яких 38367,22 грн. - заборгованість за кредитом; 8534,96 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом.
Відтак, з огляду на встановлені судом обставини справи, а також норми, які регулюють спірні правовідносини, суд прийшов до висновку про підставність позовних вимог позивача щодо стягнення суми заборгованості за кредитом, відсотками, яка станом на 22.05.2023 складає 46902,18 грн., а тому позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.
Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначав, що позивачем було пропущено трирічний строк позовної давності, а сплив позовної давності є підставою для відмови у позові.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Суд зауважує, що кредитна картка є кредитним продуктом, який має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів.
В даному випадку Банком відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, сума обов`язкового мінімального платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту.
Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією.
Тобто, банк надає клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту.
Відповідно до вимог ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливу строку виконання.
Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору.
Аналогічні позиції викладені в постановах ВСУ від 19.03.2014 справа № 6-14цс14 та 18.06.2014 справа № 6-61цс14.
Отже, позивачем не пропущено строк позовної давності.
Одночасно, керуючись положеннями ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір в користь позивача в розмірі 2684,00 грн.
Керуючись ст. 525, 526, 536, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України та ст. 259, 263-265,280-283 ЦПК України, суд,-
у х в а л и в :

позов Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором в розмірі 46902,18 грн. (сорок шість тисяч дев`ятсот дві гривні 18 коп.) та сплачений судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 коп.).
Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 30-ти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Львівського апеляційного суду
Рішення набирає законної сили після закінчення 30-денного строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.
Повний текст судового рішення складено 22.04.2026.

  Суддя 	  В. М. Сивак