СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 квітня 2026 року Справа № 480/4712/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді – Глазька С.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Суми адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,-
В С Т А Н О В И В:
Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Сумській області, у якій просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення ГУ ДПС у Сумській області від 26.02.2024 № 200118280706 за платежем штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки, та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг в розмірі 103278,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона є фізичною особою-підприємцем, платником єдиного податку 2 групи та не є платником ПДВ. Основним видом її діяльності є роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів у магазині «АВТОСТИЛЬ».
Позивач вказує на безпідставність висновків акта фактичної перевірки №1225/18/19/PPO/ НОМЕР_1 від 06.02.2024 щодо порушення нею вимог п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР. Зокрема, позивач стверджує, що обов`язок вести облік товарних запасів не поширюється на ФОП — платників єдиного податку, які не зареєстровані платниками ПДВ, за винятком тих, хто здійснює реалізацію технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту. На переконання позивача, виявлені під час перевірки товари (дві авто-магнітоли та автомобільний компресор) не відносяться до категорії технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а тому вона не зобов`язана була вести їх облік у встановленому порядку.
Крім того, позивач пояснює, що через введення воєнного стану та перебування міста Суми в облозі у березні 2022 року, з метою збереження документів, первинна документація була вивезена з магазину та зберігалася в іншому місці. Під час перевірки вона повідомляла контролюючий орган про наявність документів та просила надати час для їх представлення, проте перевіряючі склали акт, зафіксувавши відсутність документів та неведення обліку. Копії накладних на придбання товару були надані позивачем разом зі скаргою до ДПС України.
Також позивач зауважує на суттєвих недоліках оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки в ньому як підставу для застосування штрафу зазначено п. 1 ст. 17 Закону № 265/95-ВР, що регулює відповідальність за непроведення розрахункових операцій через РРО, тоді як фактично санкції застосовані за порушення порядку обліку товарів. Позивач вважає невірне посилання на норму права не технічною помилкою, а істотним недоліком рішення, що свідчить про його неправомірність та є самостійною підставою для скасування.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 06.06.2024 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. На виконання зазначеної ухвали позивачем усунуто недоліки, та приведено позовну заяву у відповідність до вимог ст. 161 КАС України.
Представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі акта фактичної перевірки, якою встановлено реалізацію позивачем технічно складних побутових товарів (акустичних систем, автомагнітол), що згідно з Переліком № 231 підлягають гарантійному ремонту. Відповідач наголошує, що відповідно до п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР та Порядку № 496, фізичні особи-підприємці на спрощеній системі оподаткування, які здійснюють реалізацію таких товарів, зобов`язані вести облік товарних запасів та здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку.
За позицією податкового органу, обов`язок ведення обліку у такому разі поширюється на всі без винятку товари, що знаходяться у місці реалізації. Під час перевірки позивачем не було надано ані форми обліку товарних запасів, ані первинних документів, що підтверджують їх походження. Факт відсутності документів та неведення обліку був підтверджений поясненнями особи, яка фактично здійснювала розрахункові операції в магазині на момент перевірки.
Відповідач також зауважує, що норми Податкового кодексу України не містять зобов`язання для контролюючого органу вищого рівня при розгляді скарги враховувати документи, які не були надані безпосередньо під час перевірки. Оскільки під час контрольного заходу факт порушення порядку обліку товарів на загальну суму 103 278,00 грн був належним чином зафіксований, ГУ ДПС у Сумській області вважає застосовані штрафні санкції правомірними, а позовні вимоги — необґрунтованими.
Ухвалою суду від 18.11.2024 судом витребувано у позивача та відповідача докази.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ГУ ДПС у Сумській області керуючись підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75, на підставі підпунктів 80.2.2 та 80.2.4 пункту 80.2 статті 80, пункту 82.3 статті 82 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі – ПК України) згідно наказу від 05.02.2024 № 272-кп «Про проведення фактичної перевірки» 05.02.2024 було проведено фактичну перевірку за місцем фактичного провадження (здійснення) діяльності, розташування господарського об`єкту (зокрема магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 ), через який здійснює (проводить) діяльність ФОП ОСОБА_1 , юридична (податкова) адреса: АДРЕСА_2 .
Фактичну перевірку проведено з метою контролю за дотриманням норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
За результатами фактичної перевірки складено акт, який у відповідності до пункту 86.5 статті 86 ПК України зареєстрований в ГУ ДПС у Сумській області 06.02.2024 за № 1225/18/19/РРО/ НОМЕР_1 та отриманий представником позивача в день його складання.
Фактичною перевіркою встановлено недотримання ФОП ОСОБА_1 вимог пункту 12 статті 3 Закону України від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон № 265), у частині ведення в порядку встановленому законодавством обліку товарних запасів / не надання контролюючому органу на початок проведення перевірки документів (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Заперечень від ФОП ОСОБА_1 та/або його представника щодо незгоди з висновками акта фактичної перевірки від 06.02.2024 за № 1225/18/19/РРО/ НОМЕР_1 до ГУ ДПС у Сумській області (контролюючого органу, який проводив перевірку) не надходило.
За результатами фактичної перевірки ГУ ДПС у Сумській області було прийнято податкове від 26.02.2024 № 200118280706 про застосування штрафних (фінансових) санкцій на підставі статті 20 Закону № 265 у розмірі 103278,00 грн. за фактом реалізації товарів, які необліковані у встановленому порядку (103278,00 грн - вартість товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації - 100 % - розмір санкції).
22.03.2024 року позивачем направлено скаргу до ДПС України (вх. ДПС №11648/6 від 26.03.2024) на податкове повідомлення-рішення від 26.02.2024 № 200118280706.
За результатами розгляду скарги ФОП ОСОБА_1 від 22.03.2024 № б/н (вх. ДПС №11648/6 від 26.03.2024), ДПС України податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Сумській області від 26.02.2024 № 200118280706 залишено без змін.
Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним позивач звернулася до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та спірним правовідносинам сторін, суд враховує таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України (далі — ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.
Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій (РРО) та програмних реєстраторів розрахункових операцій (ПРРО) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР (далі — Закон № 265/95-ВР).
Згідно з пунктом 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з прийняття готівки для подальшого її переказу зобов`язані: ведуть у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснюють продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку.
При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, накладні, описи залишку товарів на початок звітного періоду), що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Водночас, абзацом третім пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР встановлено, що такі правила не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).
Статтею 2 Закону № 265/95-ВР визначено, що термін «технічно складні побутові товари, що підлягають гарантійному ремонту» для цілей цього Закону вживається у значенні, наведеному в Законі України «Про захист прав споживачів». Перелік груп технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2017 року № 231 (далі — Перелік № 231).
Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021 № 496 (далі — Порядок № 496). Цей Порядок визначає правила ведення обліку товарних запасів та поширюється на ФОП, які відповідно до Закону № 265/95-ВР зобов`язані вести такий облік.
Відповідно до пункту 1 Розділу II Порядку № 496, облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми ведення обліку товарних запасів інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку.
Щодо відповідальності, статтею 20 Закону № 265/95-ВР передбачено, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Надаючи оцінку доводам сторін щодо обов`язку позивача вести облік товарних запасів, суд зазначає таке.
Відповідно до абз. 3 п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР, звільнення від обов`язку ведення обліку товарних запасів не поширюється на фізичних осіб - підприємців, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту (далі — ТСПТ).
Судом встановлено, що в магазині «Автостиль» позивачем здійснювалася реалізація, зокрема, акустичних систем та автомагнітол. Згідно з Переліком № 231, такі товари відносяться до групи 85 «Електричні машини, обладнання та їх частини; апаратура для запису або відтворення звуку...» та є ТСПТ. 
Таким чином, факт реалізації позивачем хоча б однієї одиниці ТСПТ автоматично покладає на неї обов`язок вести облік усіх без винятку товарних запасів за місцем реалізації відповідно до Порядку № 496. Тому твердження позивача про відсутність у неї обов`язку вести такий облік через обсяги чи специфіку діяльності суд визнає нормативно необґрунтованими.
Щодо посилання позивача на неможливість представлення документів під час перевірки через їх вивезення з метою збереження у зв`язку з військовою агресією рф, суд зауважує, що обов`язок надати документи «на початок проведення перевірки» закріплений у п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР. 
Проте, суд враховує положення пп. 112.8.9 п. 112.8 ст. 112 ПК України, якими встановлено, що обставинами, що звільняють від фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушень іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, є вчинення діяння внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажору).
Водночас, за певних умов ненадання документів під час перевірки не позбавляє платника податків права надати такі документи під час процедури адміністративного оскарження в ДПС України, для підтвердження обставин походження товару.
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання ухвали суду від 18.11.2024 позивачем та відповідачем надано суду копії первинних документів (товарних чеків та накладних) на суму 21 939,24 грн, які позивач додавала до скарги на податкове повідомлення рішення. 
Щодо аргументів відповідача про обов`язковість надання документів виключно під час проведення перевірки та тверджень про недостатність товарних чеків як доказів походження товару, суд зазначає наступне.
Встановлений Порядком № 496 обов`язок зберігання документів у місці реалізації товарів не позбавляє платника податків права на доведення законності походження таких товарів під час процедури адміністративного оскарження. Застосування фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону № 265/95-ВР, спрямоване на запобігання обігу товарів, походження яких не підтверджено у встановленому порядку, а не на притягнення до відповідальності за формальну відсутність первинної документації безпосередньо в момент візиту контролюючого органу. При цьому суд враховує обставини введення воєнного стану та наведені позивачем обґрунтування щодо необхідності переміщення документів з метою їх збереження.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскільки санкція за ст. 20 Закону № 265/95-ВР застосовується саме за реалізацію необлікованих товарів, то підтвердження їхнього походження первинними документами (навіть наданими після завершення перевірки, але під час процедури адміністративного оскарження в ДПС України) спростовує факт правопорушення в частині вартості таких товарів. Процесуальне порушення (несвоєчасне пред`явлення документів перевіряючим) не може бути прирівняне до відсутності обліку як такого, якщо фізичне походження товару від постачальників доведено.
Відтак, в частині нарахування штрафних санкцій на суму 21 939,24 грн оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Разом з тим, щодо решти вартості товару в розмірі 81 338,76 грн (103 278,00 грн - 21 939,24 грн), позивачем не було надано ані форми обліку товарних запасів, ані будь-яких первинних документів, що підтверджували б їхнє походження. Таким чином, факт реалізації необлікованого товару на цю суму є доведеним, а застосування штрафу у розмірі 100% вартості такого товару — правомірним.
Щодо доводів позивача про помилку у посиланні на статтю 17 Закону № 265/95-ВР замість статті 20 у тексті оскаржуваного рішення, суд зазначає, що вказана обставина є технічною опискою, яка не призвела до невірного розрахунку суми санкції або неправильної кваліфікації суті порушення, а тому не може бути самостійною підставою для повного скасування законного в іншій частині рішення.
З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. Судом задоволено позовні вимоги на суму 21 939,24 грн, що становить 21,24 % від загальної суми позову (103 278,00 грн).
Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області на користь Позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 257,29 грн (1 211,20 грн * 21,24%). 
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: Сумська обл., м. Суми) до Головного управління ДПС у Сумській області (код ЄДРПОУ ВП 43995469, місцезнаходження: 40009, м. Суми, вул. Іллінська, 13) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення — задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 26.02.2024 року № 200118280706 у частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 21 939,24 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог — відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області (код ЄДРПОУ ВП 43995469) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 257,29 грн (двісті п`ятдесят сім гривень 29 копійок). 
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   С.М. Глазько