ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" березня 2026 р. Справа№ 927/1253/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Яценко О.В.
суддів: Спаських Н.М. 
Хрипуна О.О. 

за участю секретаря судового засідання: Антонюк А.С. 

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 17.03.2026 

розглянувши у відкритому судовому засіданні 
апеляційну скаргу керівника Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону
на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 09.01.2026 (повний текст складено 09.01.2026)
про відмову у відкритті провадження у справі
у справі № 927/1253/25 (суддя - Шморгун В. В.)
за позовом керівника Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону в інтересах держави в особі: Чернігівської обласної військової (державної) адміністрації
до: 1. Городнянської міської ради,
2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Городня Агро»,
3. Чернігівської районної державної адміністрації
про визнання недійсним розпорядження, визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок, усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельними ділянками

ВСТАНОВИВ:

Керівник Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону в інтересах держави в особі Чернігівської обласної військової (державної) адміністрації звернувся до суду з позовом до Городнянської міської ради (далі - відповідач-1), Товариства з обмеженою відповідальністю «Городня Агро» (далі - відповідач-2, ТОВ «Городня Агро») та Чернігівської районної державної адміністрації (далі - відповідач-3), у якому прокурор просить суд:
- визнати недійсним розпорядження Городнянської районної державної адміністрації «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на оренду земельних ділянок» №1045 від 03.10.2018, в частині, що стосується земельних ділянок з кадастровими номерами 7421485600:04:000:2406 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2407 (площа 0,9577 га), 7421485600:04:000:2409 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2410 (площа 0,9577 га), 7421485600:04:000:2411 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2412 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2424 (площа 0,9577 га), 7421485600:04:000:2425 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2426 (площа 0,9577 га), 7421485600:04:000:2427 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2430 (площа 0,3192 га), 7421485600:04:000:2431 (площа 0,3192 га), загальною площею 10,2148 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;
- визнати недійсними договори оренди земельних ділянок 7421485600:04:000:2406 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2407 (площа 0,9577 га), 7421485600:04:000:2409 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2410 (площа 0,9577 га), 7421485600:04:000:2411 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2412 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2424 (площа 0,9577 га), 7421485600:04:000:2425 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2426 (площа 0,9577 га), 7421485600:04:000:2427 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2430 (площа 0,3192 га), 7421485600:04:000:2431 (площа 0,3192 га), укладені 31.10.2018 між Городнянською районною державною адміністрацією та ТОВ «Городня Агро»;
- усунути перешкоди державі в особі Чернігівської обласної військової (державної) адміністрації у користуванні та розпорядженні земельними ділянками у межах прикордонної смуги шляхом скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельних ділянок з кадастровими номерами 7421485600:04:000:2406 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2407 (площа 0,9577 га), 7421485600:04:000:2409 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2410 (площа 0,9577 га), 7421485600:04:000:2411 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2412 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2424 (площа 0,9577 га), 7421485600:04:000:2425 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2426 (площа 0,9577 га), 7421485600:04:000:2427 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2430 (площа 0,3192 га), 7421485600:04:000:2431 (площа 0,3192 га), загальною площею 10,2148 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;
- усунути перешкоди державі в особі Чернігівської обласної військової (державної) адміністрації у користуванні та розпорядженні земельними ділянками у межах прикордонної смуги шляхом скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права оренди ТОВ «Городня Агро» на земельні ділянки з кадастровими номерами 7421485600:04:000:2406, 7421485600:04:000:2407, 7421485600:04:000:2409, 7421485600:04:000:2410, 7421485600:04:000:2411, 7421485600:04:000:2412, 7421485600:04:000:2424, 7421485600:04:000:2425, 7421485600:04:000:2426, 7421485600:04:000:2427, 7421485600:04:000:2430, 7421485600:04:000:2431;
- зобов`язати Городнянську міську раду та ТОВ «Городня Агро» повернути Чернігівській обласній військовій (державній) адміністрації земельні ділянки з кадастровими номерами 7421485600:04:000:2406 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2407 (площа 0,9577 га), 7421485600:04:000:2409 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2410 (площа 0,9577 га), 7421485600:04:000:2411 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2412 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2424 (площа 0,9577 га), 7421485600:04:000:2425 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2426 (площа 0,9577 га), 7421485600:04:000:2427 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2430 (площа 0,3192 га), 7421485600:04:000:2431 (площа 0,3192 га), загальною площею 10,2148 га.
Позовні вимоги обґрунтовані наступним:
- розпорядженням голови Городнянської районної державної адміністрації №1045 від 03.10.2018 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для оформлення права користування земельними ділянками (невитребувані земельні частки (паї) на умовах оренди ТОВ «Городня Агро» на території Лемешівської сільської ради за межами населеного пункту загальною площею 77,4142 га, в тому числі сіножаті - 31,2034 га; пасовища - 46,2108 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;
- надалі між відповідачем-1 та відповідачем-2 укладено договори оренди спірних земельних ділянок, які є невитребуваними земельними частками (паями);
- відповідно до інформації, наданої ІНФОРМАЦІЯ_1 земельні ділянки з кадастровими номерами 7421485600:04:000:2406, 7421485600:04:000:2407, 7421485600:04:000:2409, 7421485600:04:000:2410, 7421485600:04:000:2411, 7421485600:04:000:2412, 7421485600:04:000:2424, 7421485600:04:000:2425, 7421485600:04:000:2426, 7421485600:04:000:2427, 7421485600:04:000:2430, 7421485600:04:000:2431, розташовані на території Городнянської міської ради й знаходяться в межах 50-ти метрової смуги прикордонних інженерних та фортифікаційних споруд. Планується відведення вищевказаних земельних ділянок для будівництва та утримання інженерно-технічних та фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій вздовж лінії українсько-білоруського кордону згідно плану інженерного облаштування державного кордону;
- відтак, зазначені земельні ділянки частково розташовані у межах прикордонної смуги, яка встановлена вздовж державного кордону України з республікою білорусь, що свідчить про належність цих земельних ділянок до земель оборони, які можуть перебувати лише у державній власності, а також щодо яких встановлений спеціальний режим використання;
- Городнянська районна державна адміністрація своїми діями щодо розпорядження вказаними земельними ділянками порушила інтереси держави, створила умови для вилучення земельної ділянки з користування уповноваженого державного органу та унеможливлення захисту державного кордону, дотримання прикордонного режиму, що дає підстави для звернення до суду за захистом порушеного права;
- внаслідок передачі в оренду ТОВ «Городня Агро» оспорюваних земельних ділянок, Городнянською районною державною адміністрацією незаконно визначено їх цільове призначення як земель сільськогосподарського призначення, хоча останні належать до земель оборони;
- спірні земельні ділянки незаконно зареєстровані у Державному земельному кадастрі за категорією - землі сільськогосподарського призначення. Така реєстрація є перешкодою для реалізації державою речових прав на земельні ділянки, а скасування державної реєстрації спірних земельних ділянок в Державному земельному кадастрі підлягає разом із скасуванням речових прав ТОВ «Городня Агро».
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.12.2025 позовну заяву прокурора залишено без руху та встановлено прокурору п`ятиденний строк з дня отримання вказаної ухвали для усунення недоліків позовної заяви, а саме:
- зазначення обставин, які підтверджують виділення спірних земельних ділянок громадянам, які мають право на земельну частку (пай) та, відповідно, на оформлення права власності на ці земельні ділянки;
- зміст позовних вимог і правові підстави позову щодо повернення у державну власність спірних земельних ділянок у розрізі позбавлення права громадян на ці невитребувані паї.
Вказана ухвала обґрунтована наступним:
- законодавством України передбачено, що нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк, визначений у договорі оренди земельної ділянки, але не довше, до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участі у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення або шляхом вручення відповідного повідомлення особисто, якщо відоме їх місцезнаходження;
- у разі якщо до 1 січня 2028 року власник невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємець не оформив право власності на земельну ділянку, він вважається таким, що відмовився від одержання земельної ділянки;
- відтак, невитребувані частки (паї) не є землями державної чи комунальної власності, а лише перебувають у розпорядженні відповідних адміністрацій до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку;
- оскільки власники невитребуваних земельних часток (паїв) мають право на оформлення права власності на земельну ділянку до 01.01.2028, вирішення цього спору може змінити права та обов`язки таких власників;
- прокурор у позовній заяві не обґрунтував та не надав відповідних доказів, які підтверджують виділення спірних земельних ділянок громадянам, які мають право на земельну частку (пай) та, відповідно, на оформлення права власності на ці земельні ділянки;
- зважаючи на предмет позовних вимог, прокурор не навів змісту позовних вимог і правових підстав позову щодо повернення у державну власність спірних земельних ділянок у розрізі позбавлення права громадян на ці невитребувані паї.
05.01.2026 прокурор подав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, у якій зазначив, що:
- стороною договору після ліквідації юридичної особи Городнянської районної державної адміністрації виступає Городнянська міська рада;
- згідно з листом Горднянської міської ради вих. № 03-09/09 від 02.01.2026 встановлено, що до сесії Городнянської міської ради звернень громадян щодо надання дозволу на оформлення земельних ділянок з кадастровими номерами 7421485600:04:000:2406, 7421485600:04:000:2407, 7421485600:04:000:2409, 7421485600:04:000:2410, 7421485600:04:000:2411, 7421485600:04:000:2412, 7421485600:04:000:2424, 7421485600:04:000:2425, 7421485600:04:000:2426, 7421485600:04:000:2427, 7421485600:04:000:2430, 7421485600:04:000:2431, виготовлення документації із землеустрою щодо встановлення зовнішніх меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва при наданні їх у приватну власність не надходило. Рішень сесії Городнянської міської ради зі вказаного питання не приймалося;
- вказані земельні ділянки перебували в колективній власності КСП ім. Орджонікідзе Городнянського району Чернігівської області, що підтверджується долученою до позовної заяви копією технічної документації по розробці створення Проекту організації території колишнього с/г підприємства ім. Орджонікідзе та видачі державних актів на право власності на земельні частки (паї) власникам земельних сертифікатів на території Лемешівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області. Затвердження технічних документацій із землеустрою та подальша передача в оренду земельних ділянок здійснено лише ТОВ «Городня Агро»;
- масив земельних ділянок, до складу якого входять спірні земельні ділянки, не підлягав включенню до складу земель, що мали розпайовуватись, оскільки дані землі у подальшому не могли бути передані у приватну власність як земельна частка (пай), з огляду на розташування таких земельних ділянок у безпосередній близькості до лінії державного кордону України;
- питання про те, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються, вирішується судом в нарадчій кімнаті під час ухвалення рішення по суті справи, а оцінка наданих стороною позивача обґрунтувань та доказів на предмет їх достатності на стадії відкриття провадження у справі законом не передбачена.
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 09.01.2026 у справі № 927/1253/25 відмовлено у відкритті провадження у справі.
Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що:
- критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин;
- паювання земель сільськогосподарських підприємств як особливий порядок набуття у приватну власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення є способом приватизації цих ділянок членами таких підприємств;
- норми Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачають право осіб, яким належить право на земельну частку (пай), та їх спадкоємцям отримати земельні ділянки в натурі до 01 січня 2028 року, виділення таких земельних ділянок здійснюється сільськими, селищними або міськими радами;
- прокурор надав проект роздержавлення КСП ім. Орджонікідзе Городнянського району Чернігівської області та технічну документацію до технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для оформлення права користування земельною ділянкою (невитребувані земельні частки (паї) на умовах оренди загальною площею 92,6077 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Додатками до цієї технічної документації є кадастрові плани земельних ділянок, відповідно до яких спірні земельні ділянки є земельними частками (паями) а саме: з кадастровим номером 7421485600:04:000:2406 є земельною часткою (паєм) №382; з кадастровим номером 7421485600:04:000:2407 - №383; з кадастровим номером 7421485600:04:000:2409 - №385; з кадастровим номером 7421485600:04:000:2410 - №386; з кадастровим номером 7421485600:04:000:2411 - №387; з кадастровим номером 7421485600:04:000:2412 - №388; з кадастровим номером 7421485600:04:000:2425 - №403; з кадастровим номером 7421485600:04:000:2426 - №404; з кадастровим номером 7421485600:04:000:2427 - №405.
- прокурор не навів обставин і не надав доказів виділення спірних земельних ділянок як паїв конкретним фізичним особам, при цьому усі інші надані ним документи визначають, що ці землі є саме невитребуваними, а не нерозподіленими, земельними ділянками, тобто є такими, що були виділені певним фізичним особам, проте на них не було отримано документа, що посвідчує право на неї;
- предмет позову у цій справі (визнання недійсним розпорядження, визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок, усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельними ділянками та зобов`язання відповідачів повернути спірні земельні ділянки Чернігівській ОВ(Д)А) по суті направлений на визнання статусу цих ділянок як земель оборони та визнання на них права державної власності, а тому безпосередньо стосується прав та обов`язків фізичних осіб, які мають право отримати земельні ділянки в натурі до 01.01.2028 як є невитребувані земельні частки (паї), оскільки в даному випадку йде мова про позбавлення цих фізичних осіб права на приватну власність;
- водночас, ненабуття фізичними особами права власності на свої земельні частки (паї) не можуть бути підставою для розгляду спору господарським судом, адже право на їх отримання може бути реалізоване ними до 01.01.2028;
- отже, такі фізичні особи також мають бути співвідповідачами за заявленими у цій справі вимогами, що виключає розгляд цього спору в порядку господарського судочинства.
Відтак, зважаючи на суть права, за захистом якого прокурор звернувся до суду, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги, характер спірних правовідносин, належний суб`єктний склад сторін цього спору, зміст та юридичну природу обставин у справі, такий спір підлягає вирішенню за правилами ЦПК України в порядку цивільного судочинства, з огляду на що, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України, відмовив у відкритті провадження у справі.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, керівник Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 09.01.2026 у справі № 927/1253/25, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії відкриття провадження у справі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор послався на те, що:
- земельні ділянки у межах прикордонної смуги, яка встановлена вздовж державного кордону України, відносяться до земель оборони, які можуть перебувати лише у державній власності та не підлягають передачі до комунальної чи приватної власності, а також щодо яких встановлений спеціальний режим їх використання;
- відтак, спірні земельні ділянки належать до земель оборони та можуть перебувати лише у державній власності;
- факт розташування таких земельних ділянок у безпосередній близькості до лінії державного кордону України, знаходження у прикордонній смузі та на лінії можливого облаштування прикордонних інженерних споруд мав би бути врахований при проведенні інвентаризації земель та виконанні проектно-вишукувальних робіт на землях колишньої колективної власності, а також при встановленні (відновленні) меж вказаних земельних ділянок;
- зазначений масив земельних ділянок не може бути включений до складу невитребуваних земельних часток (паїв), відтак, не підлягав включенню до складу земель, що мали розпайовуватись, оскільки дані землі розташовано безпосередньо біля державного кордону у прикордонній смузі та на лінії облаштування прикордонних інженерних споруд (що не оспорюється органом місцевого самоврядування) та у подальшому не могли бути передані у приватну власність в якості земельної частки (паю), у зв`язку з неможливістю використання за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства;
- чинне земельне законодавство й актуальна практика Верховного Суду зі вказаного питання, не закріплюють винятків щодо неможливості передачі земельних ділянок до державної власності та зміни їх цільового призначення на категорію земель оборони з огляду на їх належність до земельних часток (паїв);
- зважаючи на той факт, що статус цих земельних ділянок як земель оборони визначений в силу закону, то навіть за умови реалізації громадянами у строк до 01.01.2028 свого права на отримання зазначених ділянок, останні не можуть перебувати ані в приватній, ані в будь-якій іншій формі власності, окрім державної;
- сам факт існування осіб, які потенційно можуть набути право власності на зазначені земельні ділянки не створює в них процесуального статусу сторони спору;
- віднесення спірних земельних ділянок до земель пайового фонду колишньої колективної власності КСП ім. Орджонікідзе не спростовує їх розташування у межах прикордонної смуги на землях оборони, які відповідно до статей 77, 84 ЗК України не можуть передаватись у приватну власність;
- під час прийняття розпорядження про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та подальшої передачі їх в оренду ТОВ «Городня Агро» Городнянською районною державною адміністрацією, як органом державної влади, не враховано розташування, статус, а також необхідність використання цих земельних ділянок як земель оборони;
- суд під час вирішення питання щодо відкриття провадження у справі фактично вдався до оцінки доказів у справі, що у свою чергу здійснюється безпосередньо в ході судового розгляду;
- визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження;
- пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача;
- зазначена судом першої інстанції судова практика не відповідає фактичним обставинам спору, викладеному в позовній заяві Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, у тому числі й в частині питання щодо прийняття рішення про відкриття провадження у справі.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2026 справа № 927/1253/25 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Яценко О.В., Хрипун О.О., Тищенко О.В.
У період з 19.01.2026 по 06.02.2026 головуючий суддя Яценко О.В. перебувала на лікарняному.
З урахуванням того, що апеляційна скарга надійшла безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду без матеріалів справи, що унеможливлює розгляд поданої апеляційної скарги, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2026 відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України витребувано матеріали справи № 927/1253/25 у Господарського суду Чернігівської області, а розгляд питання щодо подальшого руху апеляційної скарги відкладено до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду.
На виконання вимог вищезазначеної ухвали 16.02.2026 матеріали справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою керівника Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 09.01.2026 у справі № 927/1253/25; ухвалено розгляд справи здійснювати у судовому засіданні з повідомленням учасників справи; справу призначено до розгляду на 17.03.2026 об 11 год. 10 хв.
09.03.2026 прокурор Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону звернувся до суду з клопотанням про участь у судовому засіданні у справі № 927/1253/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2026 задоволено клопотання прокурора Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції при розгляді апеляційної скарги керівника Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 09.01.2026 у справі № 927/1253/25; ухвалено розгляд справи № 927/1253/25 здійснювати в режимі відеоконфереції. 
12.03.2026 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2026 № 09.1-08/887/26 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 927/1253/25 у зв`язку з перебуванням судді Тищенко О.В., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці 17.03.2026.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2026 справа № 927/1253/25 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Яценко О.В., судді Хрипун О.О., Спаських Н.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2026 справу № 927/1253/25 прийнято до свого провадження визначеною колегією суддів (головуючий суддя (суддя-доповідач) Яценко О.В., судді Хрипун О.О., Спаських Н.М.), учасників справи повідомлено, що розгляд апеляційної скарги керівника Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 09.01.2026 у справі № 927/1253/25 відбудеться у раніше визначені дату та час, а саме 17.03.2026 об 11:10 год. 
Учасники судового процесу правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.
Станом на 17.03.2026 до Північного апеляційного господарського суду інших відзивів на апеляційну скаргу та клопотань від учасників справи не надходило.
Учасники судового процесу представників в судове засідання не направили.
Враховуючи належне повідомлення всіх учасників про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, те, що апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, та те, що явка представників учасників судового процесу в судове засідання не визнана обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутність представників учасників судового процесу за наявними матеріалами апеляційного провадження.
У судовому засіданні прокурор доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити.
Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвалу суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні, з наступних підстав.

Як встановлено вище, керівник Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону в інтересах держави в особі Чернігівської обласної військової (державної) адміністрації звернувся до суду з позовом до Городнянської міської ради (далі - відповідач-1), Товариства з обмеженою відповідальністю «Городня Агро» (далі - відповідач-2, ТОВ «Городня Агро») та Чернігівської районної державної адміністрації (далі - відповідач-3), у якому прокурор просить суд:
- визнати недійсним розпорядження Городнянської районної державної адміністрації «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на оренду земельних ділянок» №1045 від 03.10.2018, в частині, що стосується земельних ділянок з кадастровими номерами 7421485600:04:000:2406 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2407 (площа 0,9577 га), 7421485600:04:000:2409 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2410 (площа 0,9577 га), 7421485600:04:000:2411 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2412 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2424 (площа 0,9577 га), 7421485600:04:000:2425 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2426 (площа 0,9577 га), 7421485600:04:000:2427 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2430 (площа 0,3192 га), 7421485600:04:000:2431 (площа 0,3192 га), загальною площею 10,2148 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;
- визнати недійсними договори оренди земельних ділянок 7421485600:04:000:2406 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2407 (площа 0,9577 га), 7421485600:04:000:2409 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2410 (площа 0,9577 га), 7421485600:04:000:2411 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2412 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2424 (площа 0,9577 га), 7421485600:04:000:2425 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2426 (площа 0,9577 га), 7421485600:04:000:2427 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2430 (площа 0,3192 га), 7421485600:04:000:2431 (площа 0,3192 га), укладені 31.10.2018 між Городнянською районною державною адміністрацією та ТОВ «Городня Агро»;
- усунути перешкоди державі в особі Чернігівської обласної військової (державної) адміністрації у користуванні та розпорядженні земельними ділянками у межах прикордонної смуги шляхом скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельних ділянок з кадастровими номерами 7421485600:04:000:2406 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2407 (площа 0,9577 га), 7421485600:04:000:2409 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2410 (площа 0,9577 га), 7421485600:04:000:2411 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2412 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2424 (площа 0,9577 га), 7421485600:04:000:2425 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2426 (площа 0,9577 га), 7421485600:04:000:2427 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2430 (площа 0,3192 га), 7421485600:04:000:2431 (площа 0,3192 га), загальною площею 10,2148 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;
- усунути перешкоди державі в особі Чернігівської обласної військової (державної) адміністрації у користуванні та розпорядженні земельними ділянками у межах прикордонної смуги шляхом скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права оренди ТОВ «Городня Агро» на земельні ділянки з кадастровими номерами 7421485600:04:000:2406, 7421485600:04:000:2407, 7421485600:04:000:2409, 7421485600:04:000:2410, 7421485600:04:000:2411, 7421485600:04:000:2412, 7421485600:04:000:2424, 7421485600:04:000:2425, 7421485600:04:000:2426, 7421485600:04:000:2427, 7421485600:04:000:2430, 7421485600:04:000:2431;
- зобов`язати Городнянську міську раду та ТОВ «Городня Агро» повернути Чернігівській обласній військовій (державній) адміністрації земельні ділянки з кадастровими номерами 7421485600:04:000:2406 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2407 (площа 0,9577 га), 7421485600:04:000:2409 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2410 (площа 0,9577 га), 7421485600:04:000:2411 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2412 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2424 (площа 0,9577 га), 7421485600:04:000:2425 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2426 (площа 0,9577 га), 7421485600:04:000:2427 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2430 (площа 0,3192 га), 7421485600:04:000:2431 (площа 0,3192 га), загальною площею 10,2148 га.
Водночас в матеріалах справи мститься проект роздержавлення КСП ім. Орджонікідзе Городнянського району Чернігівської області (том 1, а.с. 209-211) та технічна документація до технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для оформлення права користування земельною ділянкою (невитребувані земельні частки (паї) на умовах оренди загальною площею 92,6077 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (том 1, а.с. 199-206).
Додатками до цієї технічної документації є кадастрові плани земельних ділянок, відповідно до яких спірні земельні ділянки є земельними частками (паями) а саме: з кадастровим номером 7421485600:04:000:2406 є земельною часткою (паєм) №382; з кадастровим номером 7421485600:04:000:2407 - №383; з кадастровим номером 7421485600:04:000:2409 - №385; з кадастровим номером 7421485600:04:000:2410 - №386; з кадастровим номером 7421485600:04:000:2411 - №387; з кадастровим номером 7421485600:04:000:2412 - №388; з кадастровим номером 7421485600:04:000:2425 - №403; з кадастровим номером 7421485600:04:000:2426 - №404; з кадастровим номером 7421485600:04:000:2427 - №405.
Розпорядженням голови Городнянської районної державної адміністрації № 562 від 26.09.2017 надано дозвіл ТОВ «Городня Агро» на складання документації із землеустрою по виготовленню правовстановлюючих документів що посвідчують право на оренду земельних ділянок із невитребуваних земельних часток (паїв) орієнтовною площею 92,5481 га, з них пасовища - 55,1044 га, сіножаті - 37,4437 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Лемешівської сільської ради (том 1, а.с. 199-200).
Розпорядженням голови Городнянської районної державної адміністрації № 1045 від 03.10.2018 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для оформлення права користування земельними ділянками (невитребувані земельні частки (паї) на умовах оренди ТОВ «Городня Агро» на території Лемешівської сільської ради за межами населеного пункту загальною площею 77,4142 га, в тому числі сіножаті - 31,2034 га; пасовища - 46,2108 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (том 1, а.с. 96-98).
Вказаним розпорядженням земельні ділянки загальною площею 77,4142 га на території Лемешівської сільської ради за межами населеного пункту передано в оренду ТОВ «Городня Агро» строком на 15 років. 
У подальшому, 31.10.2018 між Городнянською районною державною адміністрацією та товариством з обмеженою відповідальністю «Городня Агро» укладено договори оренди земельних ділянок з кадастровими номерами 7421485600:04:000:2406 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2407 (площа 0,9577 га), 7421485600:04:000:2409 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2410 (площа 0,9577 га), 7421485600:04:000:2411 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2412 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2424 (площа 0,9577 га), 7421485600:04:000:2425 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2426 (площа 0,9577 га), 7421485600:04:000:2427 (площа 0,9576 га), 7421485600:04:000:2430 (площа 0,3192 га), 7421485600:04:000:2431 (площа 0,3192 га) строком на 15 років, але не більше ніж на строк до моменту отримання власником (власниками) земельних ділянок правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності на землю (том 1, а.с. 23-69).
Як вбачається з витягів з Державного реєстру речових прав нка нерухоме майно в листопаді 2018 року державним реєстратором управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради проведено державну реєстрацію права оренди перелічених земельних ділянок ( том 1, а.с. 22, 26, 30, 34, 38, 42, 46, 50, 54, 58, 62. 66).
Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, положень договорів оренди землі від 31.10.2018, поземельних книг (том 1, а.с. 109-192) земельні ділянки з кадастровими номерами 7421485600:04:000:2406, 7421485600:04:000:2407, 7421485600:04:000:2409, 7421485600:04:000:2410, 7421485600:04:000:2411, 7421485600:04:000:2412, 7421485600:04:000:2424, 7421485600:04:000:2425, 7421485600:04:000:2426, 7421485600:04:000:2427, 7421485600:04:000:2430, 7421485600:04:000:2431 є землями сільськогосподарського призначення, з цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського виробництва, й розташовані за межами населеного пункту на території Лемешівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області. 
Відповідно до інформації, наданої ІНФОРМАЦІЯ_1 за вих. № 6429-25 від 09.09.2025 земельні ділянки з кадастровими номерами 7421485600:04:000:2406, 7421485600:04:000:2407, 7421485600:04:000:2409, 7421485600:04:000:2410, 7421485600:04:000:2411, 7421485600:04:000:2412, 7421485600:04:000:2424, 7421485600:04:000:2425, 7421485600:04:000:2426, 7421485600:04:000:2427, 7421485600:04:000:2430, 7421485600:04:000:2431, розташовані на території Городнянської міської ради й знаходяться в межах 50-ти метрової смуги прикордонних інженерних та фортифікаційних споруд. Планується відведення вищевказаних земельних ділянок для будівництва та утримання інженерно-технічних та фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій вздовж лінії українсько-білоруського кордону згідно плану інженерного облаштування державного кордону (том 1, а.с. 75).
За твердження прокурора, перебування у приватній власності та користуванні приватних осіб зазначених земельних ділянок перешкоджає діяльності органів Державної прикордонної служби на відрізку ділянки їх розташування.
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 09.01.2026 у справі № 927/1253/25 відмовлено у відкритті провадження у даній справі з огляду на те, що предмет позову у цій справі (визнання недійсним розпорядження, визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок, усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельними ділянками та зобов`язання відповідачів повернути спірні земельні ділянки Чернігівській ОВ(Д)А) по суті направлений на визнання статусу цих ділянок як земель оборони та визнання на них права державної власності, а тому безпосередньо стосується прав та обов`язків фізичних осіб, які мають право отримати земельні ділянки в натурі до 01.01.2028 як є невитребувані земельні частки (паї), оскільки в даному випадку йде мова про позбавлення цих фізичних осіб права на приватну власність, з огляду на що, враховуючи суб`єктний склад даних правовідносин справа не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.
Колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції правильним, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.
Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.
Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних інтересів.
Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.
Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією із сторін є, як правило, фізична особа.
Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.
При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами; інші справи у спорах між суб`єктами господарювання; справи, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів, укладених у рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійних договорів, крім спорів, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
У постанові від 26.09.2019 у справі № 612/579/16-ц Верховний Суд зазначає, що при визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Подання позовної заяви за правилами Господарського процесуального кодексу України означає, що позовна заява повинна бути подана за правилами предметної та суб`єктної юрисдикції справ відповідно до ст. 20 цього Кодексу.
Критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.
З огляду на положення ч. 1 ст. 20 ГПК України, а також ст. 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.
Аналогічна правова позиція щодо розмежування господарської та цивільної юрисдикції викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 904/1083/18.
Колегія суддів звертає увагу на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 20.08.2019 у справі № 911/2650/17:
« 5.10. При цьому визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням наявного приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.
5.11. Отже, під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, обставин у справі.
5.12. Згідно із частинами першою та четвертою статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.
5.13. Цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини другої статті 16 ЦК України).
5.14. Водночас правовідносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються, зокрема, приписами ЗК України, а також прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами.
5.15. Згідно із частинами другою та третьою статті 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Згідно із частиною першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Порядок набуття права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності громадянами та юридичними особами передбачено вказаною статтею та статтями 118, 122 ЗК України. При цьому порядок паювання земель та виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) установлено відповідно Указом Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» і Законом України від 5 червня 2003 року № 899-IV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».
5.16. Таким чином, рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з точки зору його законності, а вимога про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимогу про визнання рішення незаконним можна розглядати як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК України та пред`являти до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного права особи (зокрема, права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень.
5.17. Ураховуючи, що позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання незаконним і скасування розпорядження № 365, яким Обухівською районною державною адміністрацією Київської області затверджено проект приватизації земель ПАТ «Обухівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі якого у фізичних осіб виникли підстави для отримання земельних ділянок у власність, вимоги про скасування такого розпорядження з підстав заперечення правомірності саме складення та затвердження Проекту приватизації породжують приватноправовий спір, який за суб`єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов`язки відповідних фізичних осіб.
5.18. При цьому доводи скаржника про те, що жодна особа, залучена судом першої інстанції в якості третьої особи, не набувала права власності на свої земельні ділянки на підставі Проекту приватизації земель ПАТ «Обухівське», затвердженого спірним розпорядженням № 365, не можуть бути підставою для розгляду спору господарськими судами, адже, як встановлено судом апеляційної інстанції, саме на підставі цього Проекту приватизації Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області було прийнято близько 350 наказів про передачу земельних ділянок у власність фізичним особам, у тому числі і тим, які залучені у якості третіх осіб у цій справі.».
У позовній заяві в даній справі прокурор зазначає, що Городнянська міська рада передала в оренду ТОВ «Городня Агро» спірні земельні ділянки - невитребувані земельні частки (паї), які частково розташовані у межах прикордонної смуги, встановленої вздовж державного кордону України з республікою білорусь.
Як визначено у п. п. 1, 6 Указу Президента України від 08.08.1995 №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). У разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку.
Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08.08.1995 №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
Згідно з п. 5 Указу Президента України від 08.08.1995 №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.
Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначені організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають:
- колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку;
- громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом;
- громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай);
- громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов`язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості.
Статтями 3 та 11 цього Закону визначено, що підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. У разі подання заяв про виділення власників земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) більшістю власників земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства відповідна сільська, селищна, міська рада чи районна державна адміністрація приймає рішення про розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) здійснюється на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Тобто, в подальшому для осіб, які здійснюють оформлення державного акту на право приватної власності, необхідно відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку.
Отже, земельні ділянки державної або комунальної власності та земельні частки (паї) є різними об`єктами земельних відносин і мають різний правовий режим.
Згідно з п. 12 постанови Кабінету Міністрів України №122 від 04.02.2004 «Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)» нерозподілені (не витребувані) земельні ділянки передаються в розпорядження сільських, селищних, міських рад чи райдержадміністрацій з метою надання їх в оренду.
Згідно з абз. абз. 1, 2 ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» нерозподіленою земельною ділянкою є земельна ділянка, яка відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) увійшла до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю). Невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості).
Відповідно до приписів абз. 3 ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» нерозподілені (не витребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельні ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження.
Відтак, законодавством була передбачена можливість раціонального використання земельних часток до оформлення їхніми власниками правовстановлюючих документів з можливістю надходження коштів до бюджету.
При цьому, оренда нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок не є сталою і не може забезпечити постійну площу орендованої земельної ділянки, оскільки земельні ділянки надаються на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку.
Отже, ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» встановлено граничний термін оренди нерозподілених (не витребуваних) земельних ділянок, а саме - до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку.
При цьому, мається на увазі власників саме земельних часток (паїв) - фізичних осіб або їх спадкоємців, чия земля по суті і передається в оренду, а не будь-яких інших третіх осіб, що в подальшому набули у власність цю землю з інших підстав.
Відповідно до приписів абз. 4 ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» у разі якщо до 1 січня 2028 року власник невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємець не оформив право власності на земельну ділянку, він вважається таким, що відмовився від одержання земельної ділянки.
Частиною другою статті 13 Конституції України унормовано, що кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.
Громадяни та юридичні особи у визначеному законом порядку набувають прав власності та користування земельними ділянками відповідно до їх цільового призначення для ведення господарської діяльності або задоволення особистих потреб. Відносини, пов`язані з набуттям і реалізацією громадянами, юридичними особами прав на земельні ділянки та з цивільним оборотом земельних ділянок, є цивільно-правовими.
Відповідно до частин першої та четвертої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.
Згідно з ч. ч. 1-4, 9 статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій-сьомій цієї статті) здійснюється за проєктами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.
Отже, земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у постанові від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20.
Враховуючи, що приватний інтерес та право на отримання невитребуваних земельних ділянок (паїв) може бути реалізоване фізичними особами у строк до 01.01.2028, який на даний момент ще не сплив, відсутність реєстрації за фізичними особами права власності на вказані земельні ділянки не може бути виключною підставою для висновків про непорушення прав цих фізичних осіб та визначення господарської юрисдикції цього спору.
Таким чином, колегія суддів вказує на прихованість фактичного предмету спору про права на землю громадян, які мають право на отримання земельних паїв внаслідок приватизації земель, з огляду на що вказаний спір має вирішуватись в першу чергу з суб`єктами приватизації землі внаслідок паювання, що має приватноправовий характер без ознак господарського спору.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що предмет позову у цій справі направлений на визнання статусу спірних ділянок як земель оборони та визнання на них права державної власності, а тому безпосередньо стосується прав та обов`язків фізичних осіб, які мають право отримати земельні ділянки в натурі до 01.01.2028, які є невитребувані земельні частки (паї), оскільки в даному випадку йде мова про позбавлення цих фізичних осіб права на приватну власність.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (том 1, а.с. 12-21) та договорів оренди спірних земельних ділянок строк дії зазначених договорів оренди вказано наступним чином: « 15 років, але не більше ніж на строк до моменту отримання власником (власниками) правовстановлюючих документів», що підтверджує висновок суду першої інстанції, що спір у даній справі стосується прав фізичних осіб, які мають право на вказані земельні ділянки (пай). 
Колегія суддів зауважує, що ненабуття фізичними особами права власності на свої земельні частки (паї) не може бути підставою для розгляду спору господарським судом, адже право на їх отримання може бути реалізоване ними до 01.01.2028.
Колегія суддів зауважує прокурору на тому, що доводи його апеляційної скарги фактично зводяться до того, що віднесення спірних земельних ділянок до земель пайового фонду колишньої колективної власності КСП ім. Орджонікідзе не спростовує їх розташування у межах прикордонної смуги на землях оборони, які відповідно до статей 77, 84 ЗК України не можуть передаватись у приватну власність, проте приналежність вказаних земельних ділянок до земель оборони має бути встановлено безпосередньо в процесі розгляду вказаної справи по суті, а відтак вказане питання не може бути розглянуто і вирішено на етапі відкриття/відмови у відкритті провадження у справі.
При цьому ймовірна належність спірних земельних ділянок до земель оборони не спростовує того факту, що на даний час такі земельні є невитребуваними паями, тобто землями право на які мають фізичні особи, а при розгляді цієї справи по суті буде вирішуватись спір саме щодо права власності фізичних осіб на такі земельні ділянки. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у справі, оскільки зважаючи на суть права, за захистом якого прокурор звернувся до суду, заявлені позовні вимоги, характер спірних правовідносин, належний суб`єктний склад сторін цього спору, зміст та юридичну природу обставин у справі, такий спір підлягає вирішенню за правилами ЦПК України в порядку цивільного судочинства.
Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Дослідивши наявні у справі матеріали, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване судове рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.
Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 09.01.2026 у справі № 927/1253/25, отже підстав для її скасування або зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.
Враховуючи вимоги та доводи апеляційної скарги, апеляційна скарга керівника Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону задоволенню не підлягає.
Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покладаються на апелянта.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 267-271, 273, 275, 276, 281-285, 287 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу керівника Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 09.01.2026 у справі № 927/1253/25 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 09.01.2026 у справі № 927/1253/25 залишити без змін.
3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено 23.03.2026.

Головуючий суддя О.В. Яценко 

Судді Н.М. Спаських

О.О. Хрипун