КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/8030/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кравчук О.В. розглянув у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )
Трояна Нікіти Денисовича, в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 
ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 
ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 
до Міністерства оборони України (адреса 03168, місто Київ, пр.Повітряних Сил, будинок 6; ЄДРПОУ 00034022 )
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

Позивачі звернулися до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просять суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 78/В від 11 вересня 2025 року в пункті 13 протоколу в частині відмови батьку ОСОБА_3 (РНОКПП – НОМЕР_4 ), матері ОСОБА_2 (РНОКПП – НОМЕР_3 ), дружині ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_1 ) та сину ОСОБА_4 (РНОКПП – НОМЕР_2 ) у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю солдата ОСОБА_5 , пов`язаної з проходженням військової служби;
- зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяви батька ОСОБА_3 (РНОКПП – НОМЕР_4 ), матері ОСОБА_2 (РНОКПП – НОМЕР_3 ), дружини ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_1 ) та сина ОСОБА_4 (РНОКПП – НОМЕР_2 ) про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю солдата ОСОБА_5 , пов`язаної з проходженням військової служби з урахуванням висновків суду в цій справі.
В обґрунтування вимог зазначено про протиправність оскаржуваного рішення відповідача, оскільки ОСОБА_5 помер в наслідок нещасного випадоку (смерть), у Житомирському військовому шпиталі військовій частина НОМЕР_5 , смерть настала внаслідок отруєння невідомою речовиною, не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення, та не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, тому позивачі мають право на передбачену статтею 16 Закону №2011-XII одноразову грошову допомогу у зв`язку із смертю військовослужбовця Збройних Сил України, солдата ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 під час проходження військової служби, у 500-кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на відповідний бюджетний рік.
Ухвалою суду від 16.12.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що смерть військовослужбовця є наслідком адміністративного правопорушення та вчинення ним дій у стані наркотичного сп`яніння. В свою чергу, відповідно до пункту дев`ятого частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю внаслідок смерті особи, щодо якої було розпочато провадження в справі. А відтак, відповідач правомірно відмовив у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги посилаючись на ч. 1 ст. 16-4 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Просить відмовити у задоволенні позову.
Представником позивачів подано відповідь на відзив
Розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і неупереджено оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був призваний на службу під час мобілізації 15.05.2024 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Службу проходив у військовій частині НОМЕР_6 та був курсантом навчального взводу НОМЕР_7 навчальної роти навчального батальйону НОМЕР_8 навчального центру Десантно штурмових військ Збройних Сил України.
24.06.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи у с. Дениші, Житомирського району, Житомирської області, звернувся до медичної частини у зв`язку з поганим самопочуттям. В подальшому з полігону с. Дениші, Житомирського району останній був перепаправлепий до військової частини НОМЕР_5 , що у АДРЕСА_2 .
24.06.2025 лабораторні дослідження комбінований тест сечі на наркотики №10 гр. ОСОБА_5 - результат позитивний на амфетамін, маріхуанну, слабопозитивний на бензодіазепін.
24.06.2024 о 15 годині 47 хвилин у реанімаційному відділенні військової частини НОМЕР_5 , що по АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 помер.
24.06.2024 за фактом смерті ОСОБА_5 . Військовою частиною НОМЕР_6 було видано наказ № 3999 про призначення службового розслідування зметою встановлення причин та обставин смерті.
04.07.2024 згідно висновку судово-токсикологічної експертизи №1348 вбачається, що при проведенні судово-токсикологічного дослідження крові і сечі від трупа ОСОБА_5 , 1993р.н. не виявлені: метиловий, етиловий, ізопропиловий, непропиловий, ізобутиловий, II- бутиловий, ізоаміловий спирти.
09.07.2024 згідно висновку судово-токсикологічної експертизи №1349 вбачається, що при проведенні судово-токсикологічного дослідження крові та фрагментів органів (нирки, печінки з жовчним міхуром, шлунку) від трупа ОСОБА_5 , 1993р.н. не виявлені: похідні барбітурової кислоти, бенздіазепину, аміназину, амфетаміну, алкалоїди опію, дімедрол, азалептин, метадон.
17 липня 2024 року було складено Акт № 13916 проведення розслідування нещасного випадку (смерті).
19 липня 2024 року командиром ВЧ НОМЕР_6 було видано наказ № 1407 про результати службового розслідування нещасного випадку (смерті), згідно з яким визначено діагноз (причину смерті) отруєння невідомими речовинами, ознаки вживання алкогольних напоїв чи наркотичних речовин на момент проведення розслідування не виявлено.
19 липня 2024 року на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 № 125-РС було виключено ОСОБА_5 зі списків особового складу ЗСУ у зв`язку із загибеллю (смертю) ІНФОРМАЦІЯ_5 .
19 липня 2024 року командиром ВЧ НОМЕР_6 було видано наказ № 205, згідно з яким смерть ОСОБА_5 пов`язана з проходженням військової служби, не пов`язана з виконанням службових обов`язків, не пов`язана з захистом Батьківщини.
25.06.2024 за фактом смерті ОСОБА_5 було відкрито кримінальне провадження №12024060400001968 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
29 серпня 2024 року слідчим слідчого відділення відділу поліції № 1 Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області старшим лейтенантом поліції Поломаренко Ю.А. було винесено постанову про закриття кримінального провадження.
10 січня 2025 року 11 регіональною ВЛК було складено протокол № 169, згідно з яким смерть ОСОБА_5 одержана в результаті нещасного випадку (дія шкідливих і токсичних речовин), яка призвела до смерті, та причина смерті ТАК, пов`язана з проходженням служби.
З метою реалізації зазначеного права на отримання одноразової грошової допомоги Позивачі звернулись до Міністерства оборони України.
11 вересня 2025 року Міністерством оборони України в особі комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум було винесено рішення, оформлене протоколом №78/в (витяг з протоколу додається), яким було відмовлено позивачам у призначенні одноразової грошової допомоги.
Звертаючись до суду з позовом, позивачі вважають вказану відмову протиправною, а свої права та інтереси - порушеними.
Дослідивши наявні у справі матеріали та з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. 
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом статей 17, 65 Основного Закону України громадяни України, які захищають Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України, виконують конституційно значущі функції, тож держава повинна надавати їм і членам їхніх сімей особливий статус та забезпечувати їх додатковими гарантіями соціального захисту відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України як під час проходження служби, так і після її закінчення; щодо осіб, на яких покладено обов`язок захищати Україну, її незалежність та територіальну цілісність, та членів їхніх сімей частиною п`ятою статті 17 Конституції України встановлено особливий соціальний захист, який не обмежено умовами й рівнем, визначеними у статті 46 Основного Закону України.
Конституційний Суд України неодноразово висловлював низку юридичних позицій, згідно із якими: “З урахуванням встановленого Конституцією України функціонального призначення Збройних Сил України, в умовах триваючої збройної агресії Російської Федерації проти України законодавче регулювання порядку реалізації права на соціальний захист, гарантованого частиною першою статті 46 Конституції України, має здійснюватися у системному взаємозв`язку з вимогами щодо посиленого соціального захисту військовослужбовців у розумінні частини п`ятої статті 17 Основного Закону України”; “припис частини п`ятої статті 17 Конституції України чітко покладає на державу конституційний обов`язок щодо створення системи посиленої соціальної підтримки військовослужбовців і членів їхніх сімей”; “виконання державою конституційного обов`язку щодо забезпечення посиленого соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних або резервістів покликане не тільки забезпечити соціальний захист кожного з них індивідуально, а й сприяти виконанню громадянами України обов`язку щодо захисту Вітчизни - України, її суверенітету, незалежності та територіальної цілісності”; “заходи в сфері оборони держави мають бути своєчасними, послідовними та комплексними, оскільки від їх ефективного запровадження залежить стан обороноздатності України” [абзаци четвертий - сьомий підпункту 5.1 пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України (Другий сенат) від 06.04.2022 № 1-р(II)/2022].
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України від 25.02.1993 № 2232-ХІІ “Про військовий обов`язок і військову службу” (далі - Закон №2232-XII), який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
За приписами статті 41 Закону №2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві.
Виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”.
Закон відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Соціальний захист військовослужбовців – це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом (стаття 1 Закону № 2011-ХІІ).
Тобто, на Державу покладається конституційний обов`язок посиленого соціального захисту військовослужбовців і членів їхніх сімей.
У постанові від 29 червня 2022 року у справі № 640/6477/19 Верховним Судом зазначено: “Системний аналіз положень Закону №2011-XII, Порядку №975, статті 58 Конституції України, з урахуванням Рішень Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 13 травня 1997 року № 1-зп, та встановлених судами обставин справи, дають підстави колегії суддів для висновку, що призначення і виплата позивачам спірної грошової допомоги, в тому числі й вирішення питань стосовно обчислення її розміру, необхідно здійснювати в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги, тобто станом на дату, що зазначена у свідоцтві про смерть [……], а не на день прийняття відповідачем спірного рішення.
Згідно з частиною першою статті 16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Пунктом 2 частини другої статті 16 Закону №2011-ХІІ визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби;
Відповідно до статті 16-1 Закону №2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.
Відповідно до пункту 4 статті 16-1 Закону №2011-XII до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать:
діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав;
вдова (вдівець);
батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті);
внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли);
жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили;
утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"..
Статтею 16-2 Закону №2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону;
Одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року (другий абзац пункту “а”).
Згідно з частинами першою, шостою, дев`ятою статті 16-3 Закону №2011-ХІІ Одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Водночас статтею 16-4 Закону №2011-ХІІ визначені випадки, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються - якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:
а) вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;
б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (пункт 10 статті16-3 Закону №2011-ХІІ).
Так, на виконання Закону №2011-XII Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №975 “Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві” від 25.12.2013 (далі - Порядок №975, тут і далі- у редакції, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
Цей Порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).
Згідно з пунктом 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Перелік документів необхідних для призначення одноразової грошової допомоги визначений у пункту 20 Порядку №975.
Пунктом 23 Порядку № 975 визначено, що керівник уповноваженого органу після визначення переліку осіб, зазначених у пунктах 8 і 9 цього Порядку, які мають право на одержання одноразової грошової допомоги (зокрема з урахуванням особистого розпорядження), подає у 15-денний строк з дня реєстрації документів, передбачених пунктами 20 і 21 цього Порядку, розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 20 і 21 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження від уповноваженого органу висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги та документів, зазначених у пунктах 20 і 21 цього Порядку, приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення зазначених документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують підтвердження обставин, зазначених у документах, чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявнику з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.
Доопрацювання документів здійснюється у порядку, визначеному абзацом другим цього пункту, а після надходження додаткових документів приймається рішення про призначення одноразової грошової допомоги в порядку черговості відповідно до дати надходження заяви до розпорядника бюджетних коштів або про відмову в її призначенні.
Рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку (пункт 25 Порядку № 975).
До того ж, згідно із пунктом 29 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:
вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;
вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Одноразова грошова допомога не призначається особі, яка умисно позбавила життя чи вчинила замах на особу (осіб), яка (які) має (мають) відповідно до цього Порядку право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або притягалася до адміністративної чи кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення щодо загиблої (померлої) особи за рішенням суду, яке набрало законної сили.
У призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги може бути відмовлено або її виплата припинена чи призупинена особі, щодо якої рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено факт ухиляння від виконання обов`язку щодо утримання загиблої (померлої) особи за її життя.
Відмовляючи позивачам у призначенні одноразової грошової допомоги, комісія Міністерства оборони України, посилаючись на положення статті 16-4 Закону №2011-ХІІ зазначила, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення.
Як уже зазначалось, у цій справі судом встановлено, що фактичною підставою для відмови у виплаті позивачам одноразової грошової допомоги, відповідач визначив факт виявлення у померлого ОСОБА_5 за допомогою комбінованого тесту сечі на наркотики – результата позитивний на амфетамін, марихуану, слабопозитивний на бензодіазепі.
Згідно з витягом з протоколу засідання 11 регіональною ВЛК було складено протокол № 169 від 10 січня 2025, згідно з яким смерть ОСОБА_5 одержана в результаті нещасного випадку (дія шкідливих і токсичних речовин), яка призвела до смерті, та причина смерті ТАК, пов`язана з проходженням служби.
Відповідно до висновку судово-медичного експерта від № 1349 при дослідженні крові та фрагментів органів (нирки, печінки з жовчним міхуром, шлунку) від трупа ОСОБА_5 1993 року народження, не виявлені: похідні барбітурової кислоти, бендіазепину, аміназину, амфітаміну, алкалоїди опію, дімедрол, азалептин, метадон.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1348 при дослідженні крові і сечі від трупа ОСОБА_5 1993 року народження не виявлені: метиловий, етиловий, ізопропиловий, н-пропиловий, ізобутиловий, ізоаміловий спирти.
Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть № 1383 від 25 червня 2024 року. Діагноз: отруєння невідомою речовиною.
Верховний Суд в постанові від 18 березня 2024 року у справі №120/13997/21-а зазначив, що відомості, які зазначені у зокрема, у постанові військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті військовослужбовця та довідці, що свідчить про причини та обставини смерті військовослужбовця, мають важливе значення і є вирішальними для органу, що приймає рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, на якого покладено обов`язок перевірити, чи не настала смерть військовослужбовця за обставин, що виключають можливість призначення та виплати одноразової грошової допомоги, перелік яких визначений у статті 16-4 Закону України № 2011-XII.
Верховний Суд у постанові від 29 червня 2022 року у справі № 640/6477/19, аналізуючи положення пункту 1 статті 16-4 Закону № 2011-XII та пункту 19 Порядку № 975, дійшов висновку, що допомога не призначається і не виплачується лише у випадку, якщо смерть військовослужбовця є наслідком вчинення активних дій самим військовослужбовцем, який знаходиться у стані алкогольного сп`яніння. Сам факт знаходження військовослужбовця у стані алкогольного/наркотичного сп`яніння на час настання смерті не є підставою для відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги його членам сім`ї.
Трактування положень пункту 1 статті 16-4 Закону № 2011-XII у зазначеній інтерпретації узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 11.04.2018 (справа № 802/1869/17-а), від 04.03.2020 (справа № 813/2071/17) та від 15.06.2022 (справа № 826/4813/18).
Відповідно до обставин цієї справи, жодним органом не було встановлено, що смерть солдата ОСОБА_5 настала внаслідок вчинення ним певних дій у стані наркотичного сп`яніння, які призвели до смерті.
Крім того суд враховує, що відповідач не надав суду жодних доказів того, що солдат ОСОБА_5 притягався до адміністративної відповідальності за статтею 172-20 КУпАП в судовому порядку, а тому посилання відповідача, як на підставу для відмови у виплаті одноразової допомоги на те, що загибель (смерть) солдата ОСОБА_5 є наслідком вчинення адміністративного правопорушення також не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.
Суд також вважає за необхідне звернути увагу на те, що за своєю природою одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовця має компенсаторний характер, спрямована матеріально підтримати, наскільки це можливо, членів сім`ї (батьків, дітей, дружину) та утриманців загиблого військовослужбовця після втрати близької людини (годувальника).
Будь-які належні та достатні докази на підтвердження вчинення солдатом ОСОБА_5 дій у стані наркотичного сп`яніння, що мали своїм наслідком його смерть, відсутні, та відповідачем до матеріалів справи не долучені, а тому слід зробити висновок про те, що доводи відповідача про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу членам його родини із посиланням на статтю 16-4 частину 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не підтверджуються матеріалами справи.
Тобто, допомога не призначається, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення активних дій самим військовослужбовцем, який знаходиться у стані алкогольного сп`яніння.
Сам факт перебування військовослужбовця у стані алкогольного / наркотичного сп`яніння на час загибелі (смерті) не є підставою для відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги його членам сім`ї.
Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену, зокрема, у постановах від 20.03.2018 у справі №813/4502/17, від 12.11.2020 у справі №186/1129/16-а, від 29.06.2022 у справі №640/6477/19.
Суд зауважує, що у цьому у випадку необхідно встановити причинно-наслідковий зв`язок між станом сп`яніння військовослужбовця та його смертю (загибеллю).
Відповідач не надав суду доказів, які б свідчили про те, що настання смерті солдата ОСОБА_5 перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із вчинення померлим певних активних дій у стані наркотичного сп`яніння, які безпосередньо призвели до смерті (загибелі).
За таких обставин суд зазначає, що факт перебування ОСОБА_5 на момент смерті у стані наркотичного сп`яніння є необґрунтованою підставою для відмови у призначенні та виплаті родичам померлого військовослужбовця одноразової грошової допомоги.
Таким чином, відсутні належні та достатні докази на підтвердження вчинення ОСОБА_5 дій у стані наркотичного сп`яніння, що мали своїм наслідком його смерть, а отже висновок відповідача про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги позивачам є безпідставним.
При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
З огляду на те, що суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності усіх названих підстав, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки, а прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача виплатити позивачам одноразову грошову допомогу, без перевірки наявності чи відсутності усіх підстав для відмови у її виплаті, може бути необґрунтованим.
За таких обставин, належним способом захисту порушеного права позивачів є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивачів та додані до них документи про призначення та виплату позивачам одноразової грошової допомоги у зв`язку з смертю військовослужбовця ОСОБА_5 з урахуванням висновків суду, що викладені у цьому рішенні.
Вказаний правовий висновок в частині обрання належного способу захисту порушеного права узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 31.01.2024 у справі № 480/4122/22, який вказав, що «належним способом захисту порушеного права позивачки за встановлених у справі обставин є зобов`язання МОУ повторно розглянути заяву позивачів про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 500 кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року».
Під час судового розгляду справи відповідач не довів належними та достовірними засобами доказування правомірність прийнятого рішення, а тому рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги позивів підлягають до задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі викладеного, здійснені позивачами документально підтверджені витрати на оплату судового збору, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_4 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) до Міністерства оборони України (адреса 03168, місто Київ, пр.Повітряних Сил, будинок 6; ЄДРПОУ 00034022 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 78/В від 11 вересня 2025 року в пункті 13 протоколу в частині відмови батьку ОСОБА_3 (РНОКПП – НОМЕР_4 ), матері ОСОБА_2 (РНОКПП – НОМЕР_3 ), дружині ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_1 ) та сину ОСОБА_4 (РНОКПП – НОМЕР_2 ) у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю солдата ОСОБА_5 , пов`язаної з проходженням військової служби.
Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяви батька ОСОБА_3 (РНОКПП – НОМЕР_4 ), матері ОСОБА_2 (РНОКПП – НОМЕР_3 ), дружини ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_1 ) та сина ОСОБА_4 (РНОКПП – НОМЕР_2 ) про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю солдата ОСОБА_5 , пов`язаної з проходженням військової служби з урахуванням висновків суду в цій справі.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати у розмірі 968,96 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України (ЄДРПОУ 00034022).
Стягнути на користь ОСОБА_4 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені судові витрати у розмірі 968,96 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України (ЄДРПОУ 00034022).
Стягнути на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) понесені судові витрати у розмірі 968,96 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України (ЄДРПОУ 00034022).
Стягнути на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) понесені судові витрати у розмірі 968,96 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України (ЄДРПОУ 00034022).
Копію рішення надіслати учасникам справи.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтями 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду може бути оскаржене у 30-денний строк з дня його складення до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду О.В. КРАВЧУК