ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2123/26 Справа № 243/2846/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Фалін І. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого – Свистунової О.В.,
суддів: Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю.,
за участю секретаря – Піменової М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 жовтня 2025 року 
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Служба у справах дітей та сім`ї Оскільської сільської ради про визначення місця проживання дитини, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Служба у справах дітей та сім`ї Оскільської сільської ради про визначення місця проживання дитини , – 

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2024 року  ОСОБА_2  звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом  до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Служба у справах дітей та сім`ї Оскільської сільської ради про визначення місця проживання дитини.
Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що у позивача та відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька ОСОБА_3 . Згідно консультації психіатра, через наявність у відповідача шизотипічного розладу, рекомендоване роздільне перебування матері та дитини, що підтверджується консультаційним висновком спеціаліста від 22.05.2023 та випискою із карти розвитку новонародженого № 3 від 09.01.2024. На даний час позивач та відповідач разом не проживають, дитина проживає з позивачем та бабусею за адресою: АДРЕСА_1 . 
Посилався на ч.4 ст. 29 ЦК України якою передбачено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. 
Також вказав, що згідно з ч.1 cт.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом (ч.1 ст. 161 СК України). 
У зв`язку з викладеним позивач просив суд: визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

У червні 2024 року, під час розгляду справи, відповідачка за первісним позовом ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 , треті особи Служба у справах дітей Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Служба у справах дітей та сім`ї Оскільської сільської ради про визначення місця проживання дитини.
Зустрічна позовна заява мотивована тим, що сторони з лютого 2022 року проживали разом без реєстрації шлюбу. З березня 2023 року по 27.01.2024 вони жили за адресою: АДРЕСА_2 , у квартирі, що належить чоловіку матері ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 09.10.2004, реєстровий № 7837. ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилась донька – ОСОБА_3 . Разом з дитиною вони продовжували жити за вищевказаною адресою.   ОСОБА_2 в кінці січня 2024 року почав вести розмови про те, що хоче разом з дитиною відвідати його матір, яка зараз живе у с. Студенок Ізюмського району Харківської області. ОСОБА_1 та її батьки відмовляли його брати з собою дитину, тому що вона дуже маленька, на вулиці холодно, власного транспорту він не має. Однак, скориставшись тим, що 27.01.2024 на деякий час ОСОБА_1 вийшла із квартири, а її батьків не було вдома, ОСОБА_2 забрав дитину і на автомобілі свого знайомого поїхав у с. Студенок.   ОСОБА_1 дуже хвилювалась, телефонувала ОСОБА_2 кожні 2-3 години, проте він заспокоював її та сказав, що побуде з дитиною у своєї матері декілька днів і повернеться у м. Слов`янськ. 
ОСОБА_1 не знала адресу у с. Студенок, куди поїхав ОСОБА_2 , а тому не мала можливості поїхати до дитини. 
Зазначала, що час йшов, а ОСОБА_2 з дитиною не повертався. Тоді ОСОБА_1 та її батьки почали по телефону казати ОСОБА_2 , що, якщо він не поверне дитину, то вони будуть звертатись з відповідними заявами в поліцію. 
07 лютого 2024 року ОСОБА_2 приїхав у м. Слов`янськ, але без дитини. Він пропонував ОСОБА_1 поїхати з ним у с. Студенок і жити там разом з ним та дитиною в будинку, який сільська рада надала його матері і брату для проживання. ОСОБА_1 пояснювала ОСОБА_2 , що там умови для проживання дитини не дуже гарні, оскільки у будинку пічне опалення, відсутнє водопостачання. До того ж у будинку ще живе мати та брат ОСОБА_2 . 
У цей же день ОСОБА_1 поїхала з ОСОБА_2 у с. Студенок. Однак мати ОСОБА_2 навіть не впустила її в будинок і не давала можливості побачити дитину, ображала ОСОБА_1 нецензурною лайкою, виганяла її з подвір`я. Лише після виклику поліції і в її присутності ОСОБА_1 дали можливість побачити дитину, але забрати дитину додому в м Слов`янськ не вдалось. 
У той же день ОСОБА_1 відвідала лікарню, в яку поставили на облік дитину, та дізналась про стан здоров`я дитини. 
Таким чином, ОСОБА_2 незаконно позбавив ОСОБА_1 можливості спілкуватись з малолітньою дитиною, якій на той час не виповнилось навіть місяця.  Вказала, що вона - ОСОБА_1 не знала, де знаходиться її дитина, в якому вона стані, чи нагодована вона, в яких санітарних умовах, чи в теплі. Дитина такого віку потребує постійного догляду, материнської турботи та ласки. Для повноцінного розвитку та зростання дитини мають бути створені необхідні умови, проте ОСОБА_1 не впевнена, що ОСОБА_2 може забезпечити дитині такого віку необхідний догляд та замінити матір. 
27 лютого 2024 року ОСОБА_1 знову їздила у с. Студенок, однак побачитись з дитиною мати та брат ОСОБА_2 їй дозволили знову лише після того, як приїхали співробітники поліції. Витримати це для ОСОБА_1 дуже важко, адже вона хоче турбуватись, доглядати за своєю дитиною, бачити, як вона росте, бути впевненою, що з дитиною все в порядку і вона в оточенні люблячих турботливих близьких людей. Проте обставини, що склались, свідчать про протилежне. 
Вказала, що у первісній позовній заяві як на єдину і основну підставу для визначення місця проживання дитини саме з позивачем, він посилається на консультаційний висновок спеціаліста від 22.05.2023, в якому вказано про діагноз ОСОБА_1 F21 шизотепічний розлад. Разом з тим, у цьому ж висновку зазначено, що «вирішення питання подальшого виношування вагітності виходити з акушерського аналізу». Тобто, жодних протипоказань проти народження дитини не вказано. Також, ОСОБА_2 посилається на виписку із картки розвитку новонародженої № 3 від 09.01.2024, в якій зазначено: «Протипоказання до раннього прикладання до грудей консультація психіатра від 02.01.2024 роздільне перебування матері та дитини». Однак звертає увагу на те, що консультація була 02.01.2024, а дитина народжена ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто за день до пологів. 
Також зазначала, що загальновідомим фактом, що під час вагітності у жінок відбуваються гормональні збої, спостерігаються перепади настрою, після пологів можлива післяпологова депресія. Однак це не значить, що мати має бути відірвана від дитини. Навпаки, материнська любов і турбота, відчуття потрібності своїй маленькій рідній істоті, диво народження та відчуття щастя і радості материнства, допомагають жінці швидше прийти до тями після пологів та повернутись до нормального життя у новій ролі матері.  Вказувала, що відповідно до довідки №443/05.03.2024 відповідач за первісним позовом асоціальних, агресивних та суїцидальних тенденцій поведінкою не виявляє. Згідно з довідкою №4/61 від 05.03.2024 на диспансерному обліку у лікаря нарколога не перебуває.  Зазначала, що в даному випадку проживання дитини саме з відповідачем за первісним позовом буде відповідати інтересам дитини. Так, зі ОСОБА_1 дитина буде проживати у комфортній квартирі, забезпеченій електроенергією, теплопостачанням, гарячою та холодною водою. Разом у квартирі проживають батьки ОСОБА_1 – мати ОСОБА_5 та її чоловік ОСОБА_4 . Вони не перебувають на обліку у нарколога, за психіатричною допомогою не звертались, що підтверджується довідкою № 4/62 та № 29 від 05.03.2024. Вони завжди поруч, можуть допомогти у догляді за дитиною. Відповідачка за первісним позовом добре навчалась у школі, має вищу освіту. Після початку війни вона втратила роботу, але на сьогодні перебуває на обліку в Слов`янському міському центрі зайнятості, про що свідчать довідка Слов`янського МЦЗ №726 від 24.05.2024, довідкою за формою ОК-5. 
Зазначала, що ОСОБА_2 не працює, доходів не має, у нього наявна заборгованість за трьома кредитами, що підтверджується інформацією із Реєстру боржників та скриншотом із сайту Автоматизована система виконавчого провадження. 
Неодноразово ОСОБА_1 та її мати ОСОБА_5 звертались з заявами до поліції щодо незаконного відібрання немовляти та позбавлення спілкування з дитиною. Однак численні відповіді поліції зводяться до того, що спір між батьками щодо місця проживання дитини має вирішуватись в судовому порядку. 
У зв`язку з чим, просила суд визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_2 , та стягнути з ОСОБА_2 на її користь судовий збір у сумі 968, 96 грн. 
Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 жовтня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник, адвокат Лещенко Сергій Вікторович до ОСОБА_1 , треті особи Служба у справах дітей Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Служба у справах дітей та сім`ї Оскільської сільської ради про визначення місця проживання дитини – задоволено.
Визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , витрати по сплаті судового збору в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.
У задоволенні позовних вимог за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник, адвокат Прокопцев Сергій Вікторович до ОСОБА_2 , треті особи Служба у справах дітей Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Служба у справах дітей та сім`ї Оскільської сільської ради про визначення місця проживання дитини – відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Слов`янського міськрайонного суду від 27.10.2025 у справі №243/2846/24 за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Служба у справах дітей та сім`ї Оскільської сільської ради про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Служба у справах дітей та сім`ї Оскільської сільської ради про визначення місця проживання дитини. Ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні первісних позовних вимог ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та задовольнити зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини у повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_6 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_1 ), судовий збір у сумі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім грн. 96 коп.) за звернення до суду першої інстанції та судовий збір у сумі 1 162,75 грн. (одна тисяча сто шістдесят дві грн. 75 коп.) за звернення до суду апеляційної інстанції. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.
Учасники справи не скористалися своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідками про отримання документів в Електронному суді.
Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Лещенко Сергій Вікторович, сповіщений належним чином завчасно в Електронному суді, що підтверджено довідками про отримання документів в Електронному суді, в судове засідання не з?явився, про причини своєї неявки суду не повідомив.
ОСОБА_2 в судове засідання не з?явився, про причини своєї неявки суду не повідомив. 
Згідно трекінгу відправлення на сайті Укрпошти судової повістки R067137390431, адресованої ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_9 (т.2 а.с. 256), зазначено “Повернення Відправнику (Одержувач відсутній за вказаною адресою)”.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що згідно листа Ізюмського районного управління поліції ГУНП в Харькоіській області Національної поліції України від 21.03.2026 року, що  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом зі спільною донькою малолітньою  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 05.02.2026 не виходять на зв?язок, за місцем мешкання в с. Студенок Ізюмського району відсутні, на теперішній час їх місцезнаходження не встановлено. 
Також, суд зазначає, що  ОСОБА_2 отримував судові повістки від суду апеляційної інстанції за колишнім місцем мешкання в с. Студенок Ізюмського району (т. 2 а.с.251).
Згідно ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться. Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи. Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
ОСОБА_2 , будучи обізнаним про перебування справи на розгляді суду апеляційної інстанції, свого обов”язку щодо повідомлення суду про зміну свого місця проживання під час розгляду справи не повідомив.
Оскільки,  ОСОБА_2 не повідомляв суд апеляційної інстанції про зміну свого місця проживання або місцезнаходження, колегія суддів приходить висновку, що останній є належним чином повідомлений про розгляд справи за останньою відомою суду адресою, зазначеною саме позивачем при звернення до суду з первісною позовною заявою.
Заяв, або клопотань про відкладення розгляду справи від учасників справи до суду не надходило.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.
Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність не з`явившихся сторін, а саме: позивача за первісним позовом ОСОБА_2 та його представника — адвоката Лещенка С.В., які своєчасно та належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, однак до суду не з”явились, причини своєї неявки суду не повідомили, та явка яких не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Так, судом першої інстанції були допитані свідки.

Допитана в судовому засіданні 27.05.2025 в якості свідка зі сторони відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 – ОСОБА_6 , пояснила суду, що ОСОБА_1 знає більше 15 років, оскільки остання відвідувала заняття з танців викладачем яких є вона. ОСОБА_1 дуже відповідальна та гарна людина. Зі слів ОСОБА_1 та її матері ОСОБА_5 їй відомо, що чоловік ОСОБА_1 вкрав їх спільну дитину. ОСОБА_1 періодично їздить до дитини, однак її чоловік чинить перешкоди в зустрічах. Зі ОСОБА_1 бачиться часто, оскільки проживають в одному будинку тільки в різних під`їздах. Щодо стану здоров`я ОСОБА_1 їй нічого невідомо.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка зі сторони відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 – ОСОБА_7 , суду пояснила, що ОСОБА_1 знає з 10 років, оскільки проживають в одному під`їзді. ОСОБА_2 вона не знає. Їй відомо зі слів матері ОСОБА_1 – ОСОБА_5 , що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в цивільному шлюбі, під час якого у них народилася дитина, яка була викрадена батьком дитини. В травні 2024 року ОСОБА_8 , її матір ОСОБА_5 , чоловік матері та вона на прохання вказаних осіб їздили в с. Студенок, та матір ОСОБА_2 побачивши їх почала кричати, ображати їх нецензурною лайкою, потім вийшов брат ОСОБА_2 також почав кричати, лаятися. Після чого вони викликали працівників поліції, однак дитину в той день вони так і не побачили. Після невдалої спроби побачити дитину вони їздили до голови сільської ради, пояснили ситуацію яка склалася в родині, однак він сказав, що нічого зробити не може. Чи телефонувала ОСОБА_1 . ОСОБА_2 перед тим як вони збиралися відвідувати дитину, їй не відомо.
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка зі сторони відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 – ОСОБА_9 , суду пояснив, що ОСОБА_1 знає як доньку своїх друзів. З ОСОБА_2 ні в яких стосунках не перебуває, однак знає його оскільки разом були в евакуації в 2022 році в гуртожитку в м. Вінниця. ОСОБА_2 в цей час був разом зі ОСОБА_1 та її матір`ю ОСОБА_5 , та перебував на утриманні її матері, оскільки не працював та ніяких коштів у нього не було. Зі слів матері ОСОБА_1 – ОСОБА_5 йому відомо, що ОСОБА_2 викрав їх спільну зі ОСОБА_1 дитину, утримує в себе та не дає зустрічатися з дитиною. Свідком будь-яких подій між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 він не був. Про захворювання ОСОБА_1 йому також нічого невідомо.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка зі сторони відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 – ОСОБА_5 , суду пояснила, що ОСОБА_1 доводиться їй донькою. ОСОБА_2 це її колишній зять. До повномасштабного вторгнення рф на територію України її донька ОСОБА_1 познайомилася з ОСОБА_2 та вони почали жити в будинку, який він винаймав. В 2022 році під час евакуації вона зі своїми дітьми виїжджала до м. Вінниця та ОСОБА_2 також виїжджав разом із ними. В м. Вінниця вони винаймали житло за яке повністю розраховувалася саме вона, ОСОБА_2 грошей не давав на житло, продукти харчування не купував. Через 9 місяців після евакуації вона повернулася додому, а її донька ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 проживали в м. Дніпро ще 2 місяці, та вона їм надавала допомогу у вигляді грошей та продуктів харчування. Після чого донька ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 повернулися додому у м. Слов`янськ де вони проживали усі разом в її квартирі. Після повернення додому її донька ОСОБА_1 завагітніла, та за її наполяганням з цього приводу стала на облік в лікарню. Під час вагітності ОСОБА_1 почувала себе погано, та вона не завжди могла з нею ходити до лікаря, у зв`язку з чим донька пропускала прийом лікаря, який пояснював, що відвідування є обов`язковим та важливим для дитини, також ОСОБА_1 необхідно було приймати ліки та вітаміни, на які у ОСОБА_2 коштів не було. Вітаміни для ОСОБА_1 придбала її менша донька у м. Вінниця. Речі для вагітних та взуття ОСОБА_1 купувала вона, оскільки ОСОБА_2 відмовлявся вказуючи на відсутність коштів. З цього приводу у них виникали сварки. Після народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 сказав, що він хоче повезти дитину до своєї матері та показати її, на що вона була категорично проти, у зв`язку з тим, що дитина дуже маленька та з ситуацією в країні. ОСОБА_1 дуже погано себе почувала. В один із днів, а саме 27.01.2024 коли вона перебувала на роботі, а чоловік вийшов викинути сміття, ОСОБА_2 разом зі своїм товаришем викрали дитину та вивезли її. Зі слів свого чоловіка вона дізналася, що ОСОБА_2 викрав її онучку. В телефонній розмові ОСОБА_2 її повідомив, що з дитиною все нормально та через 2 дні він її привезе. Однак, після спливу 2 днів, ОСОБА_2 дитину не привіз. Через тиждень ОСОБА_2 приїхав без дитини з метою подивитися квартиру, яку вони з чоловіком вирішили винаймати у знайомих для доньки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та онучки. Подивившись житло ОСОБА_2 повернувся до своєї матері в с. Студенок, та ОСОБА_1 до дитини не пустив і з цього часу чинить перешкоди в зустрічах з дитиною. Через кожні 2-3 тижня вони їздять до дитини, викликають поліцію, залучають працівників Органу опіки, однак ОСОБА_2 чинить перешкоди та не дає матері дитині ОСОБА_1 зустрічатися з дитиною. В травні минулого року ОСОБА_2 висунув умови, щоб на зустріч з дитиною ОСОБА_1 приїжджала одна на соціальному автобусі двічі на тиждень. При кожному намаганні відвідування з дитиною, виходила матір ОСОБА_2 та його брат, які вчиняли сварки та ображали ОСОБА_1 . Умови проживання ОСОБА_1 є задовільними, це двокімнатна квартира, яка обладнана манежом для дитини, є іграшки та одяг, квартира була обстежена відповідним Органом опіки та піклування. Наразі де проживає дитина в с. Студенок, яке постраждало внаслідок воєнних дій є небезпечним. ОСОБА_1 не хворіє на психічне захворювання, відмінно навчалася в школі, має освіту. Медичний висновок дозволяє ОСОБА_1 виконувати свої батьківські обов`язки щодо дитини.
Допитана в судовому засіданні 14.10.2025 в якості свідка лікар-психіатр ОСОБА_10 , суду пояснила, що на момент огляду ОСОБА_1 не має високого ступеню втрати здоров`я, який перешкоджає виконанню батьківських обов`язків такий висновок було зроблено ще в січні місяці, і цього разу також було зроблено такий висновок. Зазначила, що не потрібно було видавати такий висновок. ОСОБА_1 відвідує лікаря-психіатра та приймає постійне підтримуюче лікування, а тому протипоказань по виконанню батьківських обов`язків на січень місяць вже не було. Захворювання ОСОБА_1 не лікується, а переходить в стан ремісії. ОСОБА_1 повинна систематично приймати ліки та відвідувати лікаря-психіатра. На обліку перебуває з 2021 року, коли була госпіталізована була не адекватна поведінка, дратівлива, замкнена, визначався наплив думок, випила без причини жменю таблеток, не змогла пояснити навіщо. Неодноразово лікувалась в Дніпропетровській психіатричній лікарні та у Слов`янській психіатричній лікарні. На теперішній час стан її покращився внаслідок підтримуючого лікування. Надали такий висновок бо вважають, що ОСОБА_1 може виконувати батьківські обов`язки. 

Судом встановлено, що позивач за первісним позовом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та відповідачка за первісним позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з лютого 2022 року проживали разом без реєстрації шлюбу.

Сторони мають спільну дитину, доньку - ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Слов`янськ Краматорського району Донецької області, в Україні, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 виданого 09 січня 2024 року.
Згідно консультаційного висновку спеціаліста КНП ОКПЛ м. Слов`янськ від 22.05.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , встановлено діагноз «F21 Шизотипічний розлад». Рекомендовано – рішення питання щодо подальшого виконування вагітності виходячи з акушерського анамнезу».
Згідно виписки із карти розвитку новонародженого № 3 від 09.01.2024 зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , встановлено «Протипоказання до раннього прикладання до грудей консультація психіатра від 02.01.2024 роздільне перебування матері та дитини».
Згідно довідки-інформації від 09.02.2024 № 35 виданої Студенокським старостинським округом Оскільської сільської ради Ізюмського району Харківської області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з 09.02.2024 разом із донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , піклується про неї, проводить постійний догляд за нею. За період проживання зауважень та скарг з боку жителів старостинського округу на ОСОБА_2 не надходило.
Згідно довідки про склад сім`ї від 09.02.2024 № 36 виданої Студенокським старостинським округом Оскільської сільської ради Ізюмського району Харківської області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до складу сім`ї входять: мати – ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно акту умов проживання складеного 14.02.2024 працівниками Служби у справах дітей та сім`ї Оскільської сільської ради згідно звернення ОСОБА_2 було проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок якого встановлено, що житло розміщене на 1 поверсі 1 поверхового будинку та складається з 3 кімнат. Житловий будинок має пічне опалення, електропостачання присутнє. Санітарно-гігієнічний стан будинку задовільний. Присутні всі необхідні меблі. В повному обсязі родина забезпечена продуктами харчування. В достатній кількості заготовлено твердого палива. Родина отримує гуманітарну допомогу. Підписана декларація із місцевим сімейним лікарем, за дитиною встановлено медичний патронат. Дитина перебуває на штучному годуванні. Дитячими сумішами забезпечена.
Згідно довідки від 19.02.2024 № 6314-7001964232 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , взятий на облік як внутрішньо переміщена особа та фактично проживає/перебуває за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно довідки від 19.02.2024 № 6314-7001964252 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , взята на облік як внутрішньо переміщена особа та фактично проживає/перебуває за адресою: АДРЕСА_1 .
Також позивачем надано до суду відеозаписи. на яких зафіксовано, як відбуваються побачення з дитиною.
З акту оцінки потреб сім`ї/особи від 26.05.2025 слідує, що під час зустрічі ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_3 , вона не проявляла особливої емоційної реакції у спілкуванні з дитиною, а саме: не проявляла ініціативи до тілесного контакту, не гралася з дитиною, майже не спілкувалась з нею. Перебувала поруч в мовчазному стані. Контакт з боку матері був формальний. Дитина поводилась активно, була усміхненою, виявляла інтерес до оточення та всього, що відбувалось навколо. Перебувала у спокійному емоційному стані, переважно поруч з батьком та бабусею. Протягом зустрічі мати не проявляла інтересу до умов життя дитини, її щоденного режиму, навичок та розвитку. Запитань до батька з приводу догляду за дитиною не ставила.
Згідно довідки, виданої начальником Балаклійської місцевої пожежної охорони 03.06.2025 №86, ОСОБА_2 працює на посаді пожежного пожежно-рятувального підрозділу с. Студенок Балаклійської місцевої пожежної охорони з 02.06.2025.
Відповідно до довідки, виданої начальником Балаклійської місцевої пожежної охорони 16.07.2025 №140, ОСОБА_2 працює на посаді пожежного пожежно-рятувального підрозділу с. Студенок Балаклійської місцевої пожежної охорони з 02.06.2025 та по теперішній час. Нарахована заробітна плата за червень 2025 року становить 10686,07 грн.
З долученої до матеріалів справи службової характеристики слідує, що ОСОБА_2 за місцем роботи характеризується з позитивної сторони.
Згідно виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданої КНП «Оскіліська амбулаторія первинної медико-санітарної допомоги» Оскільської сільської ради Ізюмського району Харківської області, дитина розвивається за віком. На прийом до лікарів дитина приходить з батьком.
Відповідачем за первісним позовом ОСОБА_1 на обґрунтування заявлених вимог у зустрічній позовній заяві надані наступні докази.
Відповідь з КНП «Оскільська амбулаторія первинної медико-санітарної допомоги» від 24.05.2024 № 48, з якої вбачається, що до сімейного лікаря АЗПМС с. Студенок, в присутності свідків, зверталась бабуся з мамою. Під час звернень до амбулаторії станом здоров`я, розвитку дитини цікавилась бабуся, мама питань не задавала.
Відповідь з Ізюмського районного управління поліції ГУНП в Харківській області від 09.05.2024, згідно якої повідомлення було зареєстроване в журналі Єдиного обліку відповідно до наказу №100 від 08.02.2019 «Про затвердження порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події» ЄО №2994 від 28.04.2024 ретельно розглянуто та проведено заходи первинної перевірки. Перевірку за даним фактом було припинено та рекомендовано звернутися до органу опіки та піклування або суду з приводу питання з ким буде проживати дитина.
Довідку з Вищого навчального закладу комунальної форми власності «Торецький музичний коледж» від 07.02.2020, з якої слідує, що ОСОБА_1 в 2017 році закінчила вищезазначений навчальний заклад та отримала диплом з відзнакою.
Довідку з відділу з надання адміністративних послуг Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області від 01.05.2024, згідно якої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , проживає разом з чоловіком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , за адресою: АДРЕСА_2 .
Договір купівлі-продажу квартири від 09.10.2004, з якого слідує, що ОСОБА_4 купив квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідь з КНП «Оскільська амбулаторія первинної медико-санітарної допомоги» від 18.05.2024 № 45, з якої слідує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спостерігається в КНП «Оскільської АПМСД» АЗПМС с. Студенок з 10.02.2024 року, місце проживання: АДРЕСА_1 . Огляд дитини сімейним лікарем проводиться 1 раз на місяць, викликів лікаря, за місцем проживання, з приводу погіршення стану дитини за період спостереження не було. Вакцинація дитини проводиться згідно календаря. Дитина розвивається згідно віку: голову тримає у вертикальному положенні, повертає на звуки, активні рухи руками та ногами та інше. Останній огляд невролога 02.05.2024 - психомоторний розвиток відповідає віку. Даних щодо наявності опікуна у сімейного лікаря відсутні. Під час заключення декларації офіційний представник дитини, батько ОСОБА_2 .
Відповідь Служби у справах дітей Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, з якої слідує, що 22.02.2024 до Служби надійшла відповідь на запит, у якій зазначається, що 14.04.2024 комісія у складі начальника Служби, фахівця із соціальної роботи та старшого інспектора ювенальної превенції Ізюмського РУП було здійснено виїзд до родини, в якій виховується ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проведено обстеження умов проживання дитини за адресою: АДРЕСА_1 . У будинку мешкає батько дитини- ОСОБА_2 , який має нормальний рівень виховного потенціалу, в повному обсязі володіє навичками відповідального батьківства, що зазначаються по вихованню до його доньки ОСОБА_12 . Також займається вихованням дитини бабуся - ОСОБА_11 . Родина проживає в будинку, який надав для проживання Студенокський старостинський округ. Будинок складається з трьох кімнат, має пічне опалення, підключена електромережа. В оселі проводиться косметичний ремонт, без використання хімічних засобів, що можуть зашкодити здоров`ю дитини. В житловому будинку тепло та затишно, є свіжа приготовлена їжа, присутні всі необхідні меблі, посуд. Присутня присадибна земельна ділянка для вирощування овочів. На території двору є колодязь із чистою питною водою. Також присутні присадибні споруди для ведення домашнього господарства. Родина в повному обсязі забезпечена твердим паливом. Гр. ОСОБА_2 підписана декларація із місцевим лікарем, за дитиною встановлено медичний патронат. Дитина перебуває на штучному годуванні. В повному обсязі забезпечена дитячими сумішами, підгузками та одягом за сезоном. За період проживання родини ОСОБА_13 за вищевикладеною адресою, зауважень та скарг з боку жителів Старостинського округу на родину не надходило. Батько проживає разом з донькою, піклується про неї, проводить постійний догляд.
Довідку з «Обласної клінічної психіатричної лікарні м. Слов`янськ» від 05.03.2024, з якої слідує, що  ОСОБА_1 спостерігається у лікаря-психіатра в ДВ ОКПЛ м. Слов`янськ з 2020 р. по теперішній час. Постійно приймає підтримуюче медикаментозне лікування. На момент огляду асоціальних, агресивних та суїцидальних тенденцій поведінкою не виявляє.
Довідку від 05.03.2024, з якої слідує, що ОСОБА_1 на диспансерному обліку лікаря-нарколога КНП «МЦПЛЗ м. Краматорськ» у м. Слов`янськ не перебуває, за медичною допомогою не зверталась.
Довідки від 05.03.2024, з яких слідує, що ОСОБА_5 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Довідку з Слов`янського МЦЗ від 24.05.2024, з якої слідує, що ОСОБА_1 перебуває на обліку як безробітна з 25.03.2024.
Характеристику, з якої слідує, що ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , зарекомендувала себе з нейтрального боку, відсутня інформація щодо притягнення ОСОБА_1 до будь-якої відповідальності.
Висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про наявність у батька, матері дитини тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов`язків № 1/21, виданий КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» 07.02.2025, з якого слідує, що ОСОБА_1 не має високого ступеню втрати здоров`я, який перешкоджає виконанню батьківських обов`язків. Висновок дійсний до 07.07.2025.
Відеозаписи на яких зафіксовано, як відбуваються побачення з дитиною.
Копію договору про відкриття рахунку на ім`я ОСОБА_3 , в особі ОСОБА_1 , яка є її законним представником.
Висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про наявність у батька, матері дитини тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов`язків № 3/233, виданий КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» 29.08.2025, з якого слідує, що  ОСОБА_1 не має високого ступеню втрати здоров`я, який перешкоджає виконанню батьківських обов`язків. Висновок дійсний до 28.02.2026.
З акту оцінки потреб сім`ї/особи від 05.08.2025 слідує, що перед початком зустрічі ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_3 , ОСОБА_2 заборонив матері дитини фотографуватися або здійснювати відеозйомку дитини. Начальником служби у справах дітей та сім`ї запропоновано, щоб батьки разом із дитиною вийшли за межі двору, прогулятися та поспілкуватися в нейтральному середовищі. Проте на цю пропозицію було отримано категоричну відмову з боку бабусі ОСОБА_11 , яку підтримав і батько дитини. Мати дитини, ОСОБА_14 зайшла до двору, привіталась з дитиною передала їй подарунок - іграшку (бабуся заборонила дитині її брати ), а також підгузки та інші необхідні речі. Бабуся дитини ОСОБА_11 розпочала словесний конфлікт, висловлюючи своє невдоволення діями матері дитини. Після завершення зустрічі ОСОБА_14 звернулась до начальника служби у справах дітей та сім`ї з проханням відвідати разом медичний пункт, щоб поспілкуватися з сімейним лікарем. Довідатися про стан здоров`я та розвиток дитини.
З акту оцінки потреб сім`ї/особи від 03.09.2025 слідує, що зустріч ОСОБА_1 з дитиною не відбулась.
Також надано характеристику, грамоти, похвальні листи за період навчання в школі. Заяви, пояснення до Ізюмського районного управління поліції ГУНП в Харківській області, заяви до начальника служби у справах дітей Оскільської сільської ради Ізюмського району Харківської області, відповіді з Ізюмського районного управління поліції ГУНП в Харківській області від 05.03.2024, 22.03.2024, 02.04.2024, 19.04.2024, відповіді з Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, відповіді з служби у справах дітей Харківської обласної державної адміністрації, відповідь Оскільської сільської ради, відповіді з управління превентивної діяльності ГУНП в Харківській області.
Як слідує з висновку наданого Органом опіки та піклування Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області від 06.08.2024, вважають, що у зв`язку з наявністю висновку ЛКК, який дійсний до 02.01.2025 року, на теперішній час недоцільно визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Але, в разі зміни у стані здоров`я матері та наявності відповідного медичного підтвердження, мати має право звернутися повторно з питання щодо визначення місця проживання своєї доньки з нею.
Згідно висновку судово-психіатричного експерта №171 від 06.03.2025, ОСОБА_1 на теперішній час виявляє хронічний, стійкий психічний розлад у формі стійких змін особистості після психічного захворювання та відповідно до свого психічного стану, здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Як слідує з висновку Органу опіки та піклування Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області від 01.04.2025, вважають, що у зв`язку з наявністю висновку ЛКК № 1/21 від 07.02.2025, відповідно до якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не має високого ступеню втрати здоров`я, який перешкоджає виконанню батьківських обов`язків та висновку проведеної судово-психіатричної експертизи, змін у стані здоров`я матері в кращу сторону, враховуючи кращі умови для виховання та розвитку дитини, наявність окремої кімнати, централізованого водопостачання, вік дитини, в якому малолітня дівчинка потребує уваги мами, яку вона з дитинства рідко бачила, на теперішній час доцільно визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно акту обстеження умов проживання від 25.03.2025 за адресою: АДРЕСА_2 , умови проживання на достатньому рівні, відповідають санітарно-гігієнічним нормам, кімнати повністю мебльовані, у наявності побутова техніка. Для розвитку та виховання дитини створені належні умови. У наявності спальне місце, дитячі речі (одяг, взуття, іграшки, засоби особистої гігієни). За адресою проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 . Стосунки, традиції сім`ї доброзичливі. ОСОБА_1 має намір повернути дитину, піклуватися про неї, займатися її розвитком, вихованням та навчанням.
З листа Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 15.04.2025, наданого на виконання вимог ухвали суду, слідує, що за даними ЄДРВП та АСВП відносно ОСОБА_2 у відділі містяться відомості щодо 2 виконавчих проваджень, а саме: АСВП № 68620788, відкрите 14.02.2022, з примусового виконання виконавчого напису № 3975, який виданий 16.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК Управління активами» заборгованості у розмірі 3418.10 грн. 14.02.2022 керуючись вимогами ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника та надіслано для виконання до відповідних банківських установ. 27.11.2023 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу відповідно до п. 2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження»; АСВП № 68560687, відкрите 09.02.2022, з примусового виконання виконавчого напису № 24154, який виданий 21.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК Управління активами» заборгованості у розмірі 5791.04 грн. 09.02.2022 керуючись вимогами ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника та надіслано для виконання до відповідних банківських установ. Процес примусового виконання триває.
З висновку комісії з питань захисту прав дитини при Оскільській сільській раді Ізюмського району Харківської області про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , слідує, що Орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .
Згідно витягу з протоколу №2 засідання комісії з питань захисту прав дитини при Оскільській сільській раді Ізюмського району Харківської області від 15.08.2025, вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Рекомендовано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у вихованні дитини ОСОБА_3 .
Задовольняючи первісні позовні вимоги ОСОБА_2 , та відмовивши у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції посилався на встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, дійшов висновку про визначення місця проживання дитини з батьком, зазначивши, що вказане відповідає забезпеченню якнайкращих інтересів дитини. 
Проте, колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.
Відповідно до ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно із ч.7 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, згідно ст. 15 Закону, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, а батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Статтею 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Відповідно до положення ч.1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно до ч.1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою.
Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі й на рівне виховання батьками. У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).
При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.
При вирішенні спорів про визначення місця проживання дитини суди враховують, зокрема, спроможність кожного з батьків піклуватися про дитину особисто; стосунки між дитиною і батьками в минулому; бажання батьків бути опікунами; збереження стабільності в оточенні дитини, йдеться про місце проживання, школу, друзів; бажання дитини; безпекові питання. Органам державної влади слід враховувати чи страждатиме дитина через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки одного з батьків.
У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі “М.С. проти України”, заява №2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі потрібно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною;по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).
У параграфі 54 рішення ЄСПЛ “Хант проти України” від 07 грудня 2006 року, заява №31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першорядно повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору.
Норми міжнародного права та національне законодавство не містять положень, які б наділяли одного з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.
При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.
Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди передусім повинні враховувати інтереси самої дитини, оцінюючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.
Під час розгляду справи судом встановлено, що сторони не проживають разом з кінця січня 2024 року, що не оспорюється учасниками справи.
Між сторонами існує спір про визначення місця проживання малолітньої дитини.
Як було встановлено в судовому засіданні, 29 серпня 2025 року видано висновок ЛКК, з якого вбачається, що за рівнем обмеження життєдіяльності ОСОБА_1 не має високого ступеню втрати здоров`я, який перешкоджає виконанню батьківських обов`язків. Висновок дійсний до 28.02.2026 року.  

Суд першої інстанції відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позову, виходив того, що якщо виданий висновок, то ризик все ж таки існує, а тому на теперішній час доки висновок дійсний у суду відсутні підстави для визначення місця проживання дитини разом з матір`ю. Окрім того, суд зазначив, що даний висновок не був оскаржений відповідачем. 

Проте, колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції, оскільки такі висновки суду суперечать чинному законодавству та свідчать про неправильне тлумачення нормативного акту, а саме: Порядку видачі висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про наявність у батька, матері дитини тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов`язків, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 18.11.2013 №981 (далі за текстом Порядок №981). 
Так, відповідно до Порядку №981: 
2. Висновок ЛКК видається за формою, наведеною у додатку до цього Порядку, за зверненням служби у справах дітей за місцем виявлення дитини.
5. Звернення служби у справах дітей за місцем виявлення дитини розглядається ЛКК протягом тижня.
6. Висновок ЛКК видається строково відповідно до перебігу хвороби та обмеження життєдіяльності і підлягає перегляду кожні півроку або у разі надходження заяви батька, матері щодо перегляду, яка розглядається протягом тижня.
8. Висновок ЛКК, підписаний усіма членами ЛКК та засвідчений печаткою закладу охорони здоров`я, у структурі якого створено ЛКК, надається працівникам служби у справах дітей за місцем виявлення дитини.
У цій ситуації, з огляду на обставини справи, третя особа Служба у справах дітей Слов`янської міської військової адміністрації мала обов`язок звернутися за відповідним висновком, що й було виконано. У відповідь на це звернення було надано зазначені вище висновки.
Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 18.11.2013 № 981 затверджена форма Висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про наявність у батька, матері дитини тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов`язків. 
У затвердженій формі вищевказаного висновку зазначено, що висновок видається у випадку, коли особа «має високий ступінь втрати здоров`я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов`язків». 
Проте, відносно ОСОБА_1 у висновках №1/21 від 07.02.2025 та №3/233 від 29.08.2025 вказано, що вона «не має високу ступеню втрати здоров`я, який перешкоджає виконанню батьківських обов`язків». 
Наведене свідчить про те, що у даному випадку, навпаки, відсутні підстави для відсторонення ОСОБА_1 від виконання її батьківських обов`язків. 
Крім того, в матеріалах справи відсутні жодні докази, які б доводили те, що за станом здоров`я ОСОБА_1 має бути позбавлена батьківських прав або обмежена в їх здійсненні через свій стан здоров`я.
До того ж, допитана судом першої інстанції в якості свідка лікарка-психіатр ОСОБА_10 , яка надавала таку консультацію, підтвердила, що ОСОБА_1 не має високого ступеню втрати здоров`я, який перешкоджає виконанню батьківських обов`язків. 
Однак, через помилкове тлумачення Порядку №981 суд не взяв ці показання до уваги. 
Наведене свідчить про невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, та порушення застосування судом норм матеріального права.
Крім того, у справі ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12.08.2024 року була призначена  судово-психіатрична експертиза, з метою встановлення психічного стану відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проведення якої було доручено експертам Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» (код ЄДРПОУ 01985400, адреса місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Бехтерєва, буд. 1) на вирішення якої були поставлені наступні питання: 
1.Чи страждає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , станом на
теперешній час будь-яким захворюванням, яке впливає на її психічний стан, з
визначенням тяжкості та ступеня тяжкості?
2.Чи може  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , станом на
теперешній час виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню малолітньої
дитини ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ?
10 січня 2025 року ухвала Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12.08.2024 разом із матеріалами цивільної справи та медичними документами була повернута до суду без виконання та причини невиконання цієї ухвали Комунальним підприємством «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» не зазначені. 
Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28.01.2025 року за клопотанням представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 – адвоката Прокопцева С.В. по цивільній справі призначено судово-психіатричну експертизу, з метою встановлення психічного стану відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проведення якої доручено експертам Харківської Філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України». На час проведення експертизи провадження у справі було зупинено. 
На вирішення експертам були поставлені наступні питання:
1. Чи страждає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , станом на
теперешній час будь-яким захворюванням, яке впливає на її психічний стан, з
визначенням тяжкості та ступеня тяжкості?
2. Чи може ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , станом на
теперешній час виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню малолітньої
дитини ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ?
14 березня 2025 року на адресу суду від Харківської Філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» надійшов висновок судово-психіатричного експерта № 171 від 06.03.2025 за результатами проведення судово-психіатричної експертизи, щодо встановлення психічного стану відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно наданого висновку судово-психіатричного експерта № 171 від 06.03.2025, ОСОБА_1 на теперішній час виявляє хронічний, стійкий психічний розлад у формі стійких змін особистості після психічного захворювання.  ОСОБА_1 на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Таким чином, встановлено, що ОСОБА_1 за своїм психічним станом здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а будь-які докази, які б свідчили про необхідність позбавлення її батьківських прав або обмеження в їх здійсненні за станом здоров`я, у матеріалах справи відсутні. Показання лікаря-психіатра ОСОБА_10 підтверджують, що стан здоров`я ОСОБА_1 не перешкоджає виконанню нею батьківських обов`язків. 
За таких обставин відсутні будь-які правові підстави ставити під сумнів здатність ОСОБА_1 належним чином здійснювати батьківські права та забезпечувати інтереси дитини. 
Відповідно до частин 5, 6 ст. 19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 
Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. 
В якості третіх осіб у цій справі залучені Служба у справах дітей Слов`янської міської військової адміністрації (за місцем проживання ОСОБА_1 та попереднього місця проживання дитини) та Служба у справах дітей та сім`ї Оскільської сільської ради (за місцем проживання дитини на час розгляду справи). 
У матеріалах справи наявний Висновок Органу опіки та піклування Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області від 06.08.2024, у якому зазначено, що «у зв`язку з наявністю висновку ЛКК, який дійсний до 02.01.2025, на теперішній час недоцільно визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Але, в разі зміни у стані здоров`я матері та наявності відповідного медичного підтвердження, мати має право звернутися повторно з питання щодо визначення місця проживання своєї доньки з нею». 
У Висновку Органу опіки та піклування Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області від 01.04.2025, вказано, «що у зв`язку з наявністю висновку ЛКК №1/21 від 07.02.2025, відповідно до якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не має високого ступеню втрати здоров`я, який перешкоджає виконанню батьківських обов`язків та висновку проведеної судової психіатричної експертизи, змін у стані здоров`я матері в кращу сторону, враховуючи кращі умови для виховання та розвитку дитини, наявність окремої кімнати, централізованого водопостачання, вік дитини, в якому малолітня дівчинка потребує уваги мами, яку вона з дитинства рідко бачила, на теперішній час доцільно визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ». 
У Висновку комісії з питань захисту прав дитини при Оскільській сільській раді Ізюмського району Харківської області про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , слідує, що Орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 . 
Згідно витягу з протоколу №2 засідання комісії з питань захисту прав дитини при Оскільській сільській раді Ізюмського району Харківської області від 15.08.2025, доцільно визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
Згідно з правовим висновком Верховного Суду, висловленим у постанові від 12.10.2022 у справі №559/1215/19-ц, «висновок органу опіки та піклування є документом, який подається для прийняття відповідного рішення судом, тобто він є доказом у цивільній справі, який підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Письмовий висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору виконує допоміжну функцію при вирішенні спорів, які стосуються прав та інтересів дітей, та спрямований передусім на отримання максимальної інформації щодо обставин, які мають значення для вирішення конкретного спору. 
Питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства». 
На підставі ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
Колегія суддів також враховує, що висновки органів опіки та піклування, як за місцем проживання ОСОБА_1 та попереднього місця проживання дитини, та як за місцем проживання дитини на час розгляду справи, свідчать про доцільність проживання дитини разом із матір`ю. 
Надаючи оцінку наявним в матеріалах справи відеозаписів, суд зазначав: «щодо долучених до матеріалів справи відеозаписів, на яких зафіксовані зустрічі ОСОБА_1 з дитиною, суд зазначає, що, дійсно, на них зафіксовано суперечки, які відбувались між ОСОБА_1 та матір`ю позивача ОСОБА_11 , але вони не доказують з ким повинна проживати дитина, а більше стосуються проведення побачень з дитиною». 
У постанові Верховного Суду від 12.10.2022 у справі №559/1215/19-ц зазначено: «Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах». 
Колегія суддів вважає, що заслуговують на увагу ті обставини, що ОСОБА_2 та його мати ОСОБА_11 не приховують свого негативного ставлення до ОСОБА_1 .  Навіть у присутності дитини, не зважаючи на відеозйомку, вони дозволяють собі негативні висловлювання на її адресу. 
З урахуванням викладеного, можна дійти обґрунтованого висновку, що за відсутності ОСОБА_1 . ОСОБА_2 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_11 можуть впливати на дитину, формуючи в неї негативне ставлення до матері ОСОБА_1 .
Крім того, судом не взято до уваги, що ОСОБА_2 всупереч принципу рівності батьківських прав та обов`язків протиправно фактично позбавив ОСОБА_1 спілкування з дитиною, самовільно змінивши місце її проживання, що підтверджується матеріалами справи. 
Також, колегія суддів приймає до уваги, що дитина була розлучена з матір`ю у вкрай ранньому віці, фактично будучи немовлям, у період грудного вигодовування. Саме в цей час формуються базові емоційні та фізіологічні зв`язки між матір`ю та дитиною, які мають визначальне значення для її подальшого розвитку. Раптове та безпідставне розлучення з матір`ю у такому віці могло негативно вплинути на психоемоційний стан дитини, оскільки саме матір є основним джерелом безпеки, турботи та стабільності для немовляти. 
Окрім цього, колегія суддів враховує, що протягом всього періоду розгляду справи ОСОБА_2 з його матір`ю не дають ОСОБА_1 повноцінно спілкуватись з дитиною. 
Згідно листа Ізюмського районного управління поліції ГУНП в Харьківській області Національної поліції України від 21.03.2026 року, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом зі спільною донькою малолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 05.02.2026 не виходять на зв?язок, за місцем мешкання в с. Студенок Ізюмського району відсутні, на теперішній час їх місцезнаходження не встановлено. Відомості про кримінальне правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 214
КПК України, відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 214 КПК України внесено старшим слідчим СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області майором поліції Дубиною М.С. до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 лютого 2026 року за №12026221070000170 за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення: п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України з додатковою відміткою "зникнення безвісти".
Тобто, ОСОБА_2 не тільки перешкоджає ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною та реалізації її батьківських прав, а й фактично приховує місцезнаходження малолітньої дитини, що створює реальну загрозу її життю, здоров`ю та безпеці, у зв`язку з чим відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками особливо тяжкого кримінального правопорушення, пов`язаного зі зникненням безвісти. 
Колегія суддів також звертає увагу, що ОСОБА_2 змінивши своє місцезнаходження та місцезнаходження дитини, яке на час розгляду справи не встановлено, позбавляє суд можливості дослідити нові умови проживання малолітньої дитини. 
У постанові від 26.10.2022 у справі № 750/9620/20 Верховний Суд вказав, що створювані одним із батьків для іншого протягом тривалого часу перешкоди у вихованні дитини та спілкуванні з нею мають наслідком руйнування зв`язків із сім`єю, до якої належить як батько, так і мати дитини, а отже в такому разі поведінка того із батьків, хто створює перешкоди, суперечить сімейним цінностям та не відповідає найкращому забезпеченню інтересів дитини. 
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 12.01.2022 у справі №663/724/19. 
З огляду на викладені обставини, зокрема протиправну поведінку ОСОБА_2 , пов`язану з перешкоджанням матері у спілкуванні з дитиною, приховуванням місця її перебування, а також наявністю обґрунтованих ризиків для безпеки малолітньої дитини, колегія суддів приходить висновку, що визначення місця проживання дитини разом із матір`ю ОСОБА_1 повною мірою буде відповідати принципу забезпечення найкращих інтересів дитини.
Такий підхід узгоджується з практикою Європейський суд з прав людини, відповідно до якої при вирішенні спорів щодо дітей першочергова увага приділяється їхній безпеці, стабільності середовища та збереженню тісного емоційного зв`язку з матір`ю, особливо у ранньому віці. 
З урахуванням віку дитини, її фізіологічних потреб та значення материнського піклування, саме проживання разом із матір`ю забезпечить належні умови для її гармонійного розвитку, захисту прав і свобод.
Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи, визначення місця проживання малолітньої дитини разом із матір`ю буде відповідати її найкращим інтересам, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог ОСОБА_1 , заявлених за зустрічним позовом. 
Водночас, дослідивши обставини справи, надавши належну правову оцінку доказам у їх сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог первісного позову ОСОБА_2 , у зв`язку з чим вони не підлягають задоволенню. 
При цьому колегія суддів зазначає, що визначення місця проживання дитини разом із матір`ю не позбавляє права батька спілкуватися з дитиною та не обмежує його у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм процесуального та матеріального права.
З урахуванням вказаних обставин та вищенаведених норм права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволення, а рішення суду скасування з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , заявлених за зустрічним позовом, та про необґрунтованість вимог первісного позову ОСОБА_2 , у зв`язку з чим вони не підлягають задоволенню. 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За положеннями частин першої та тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Приймаючи до уваги висновок апеляційного суду про задоволення апеляційної скарги, колегія суддів приходить висновку, що з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 968,96 грн за звернення до суду першої інстанції та судовий збір у розмірі 1 162,75 грн за звернення до суду апеляційної інстанції, а всього 2 131, 71 грн. 

Керуючись статтями 259, 268, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, –

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 жовтня 2025 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Служба у справах дітей та сім`ї Оскільської сільської ради про визначення місця проживання дитини, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Служба у справах дітей та сім`ї Оскільської сільської ради про визначення місця проживання дитини – скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Зустрічні позовні вимоги  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Служба у справах дітей та сім`ї Оскільської сільської ради про визначення місця проживання дитини – задовольнити.
Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
У задоволенні позовних вимог  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Служба у справах дітей та сім`ї Оскільської сільської ради про визначення місця проживання дитини – відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968,96 грн за звернення до суду першої інстанції та судовий збір у розмірі 1 162,75 грн за звернення до суду апеляційної інстанції, а всього 2 131, 71 грн. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 22 квітня 2026 року.
Повний текст судового рішення складено 23 квітня 2026 року.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: М.М. Пищида

І.Ю. Ткаченко