Справа № 444/4499/24
Провадження № 2/444/89/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(повне)
18 лютого 2026 року        м. Жовква
Жовківський районний суд Львівської області у складі:
головуючий суддя Олещук М. М.,
секретаря судового засідання Мачіха Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області цивільну справу за первісним позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про визнання права власності на спадкове майно та за зустрічним позовом  ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В : 

Позивачі  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду із позовом до відповідача ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про визнання права власності на спадкове майно. 
Позовні вимоги обґрунтовують тим, що вони є спадкоємцями майна ОСОБА_5 . Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті чоловіка та батька, позивачі залишилися проживати у будинку АДРЕСА_1 .
Спадкове майно складається із житлового будинку АДРЕСА_1 , загальна площа 57,3 кв.м., житлова площа 31,8 кв.м. 
У 2023 року позивачам видано свідоцтва про право на спадщину за законом державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Галань О.Я.
Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27.01.2023р., в таке видано - по 1/3 частки спадкового майна: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Відповідач - ОСОБА_4 , який є рідним братом померлого ОСОБА_5 , оскаржив видані позивачам свідоцтва про право на спадщину за законом до Жовківського районного суду Львівської області.
12.03.2024р. Жовківський районний суд Львівської області в цивільній справі № 444/2836/23 ухвалив рішення, яким визнав недійсні та скасував: свідоцтво про право на спадщину за законом від 27.01.2023р. видане державним нотаріусом Ястремській Оксані Василівні, зареєстроване в реєстрі за № 53 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 66216786; свідоцтво про право на спадщину за законом від 27.01.2023р. видане державним нотаріусом Ястремському Андрію Юрійовичу, зареєстроване в реєстрі за № 54 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 66216786; свідоцтво про право на спадщину за законом від 27.01.2023р. видане державним нотаріусом Ястремському Tapacy Юрійовичу, зареєстроване в реєстрі за № 55 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 66216786. Судом відмовлено ОСОБА_4 у визнані права власності на 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 .
При відкритті спадкової справи та видачі свідоцтв про право на спадщину за законом державним нотаріусом не було враховано, що відповідач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
ОСОБА_6 була дружиною ОСОБА_7 , який склав заповіт на свого сина ОСОБА_5 .
Державним нотаріусом при видачі свідоцтв про право на спадщину за законом не було враховано, що спадкове майно було об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .
Після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцями були: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та позивачі після смерті ОСОБА_5 .
Державним нотаріусом неправильно визначено частки у спадковому майні після смерті ОСОБА_5 . Частки у спадковому майні позивачів становлять по 5/24 кожному, а частка відповідача становить 3/8 частини будинку.
Отримавши рішення Жовківського районного суду Львівської області від 12.03.2024 р., цивільна справа № 444/2836/23 позивачі знову звернулися до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.
25.07.2024р. державний нотаріус Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області, О. Галань відмовила у видачі свідоцтв у зв`язку із тим, що 04.07.2024 року нотконторі стало відомо про скасування виданих державним нотаріусом свідоцтв про право на спадщину в цілому, а не у відповідній його частині, а тому нотаріус рекомендувала звернутися до суду.
Враховуючи наведене вище, позивачі просять суд задовольнити їх позовні вимоги.

Ухвалою судді від 07.11.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про визнання права власності на спадкове майно - залишено без руху, надано позивачу строк для усунення зазначених в описовій частині ухвали недоліків терміном 10 (десять) днів з дня отримання копії ухвали. 
Позивачами подано клопотання про усунення вказаних в ухвалі судді від 07.11.2024 року недоліків.
Ухвалою судді від 17.12.2024 року відкрито провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду в загальному позовному провадженні, підготовче судове засідання призначено на 03.02.2025 року. Витребувано від третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Жовківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) належним чином завірену (прошиті та пронумеровані всі аркуші, скріплені гербовою печаткою) копію спадкової справи, яка заведена після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
31.01.2025 року на адресу суду від Жовківської державної нотаріальної контори надійшла спадкова справа заведена після смерті ОСОБА_5 померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
19.06.2025 року представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_10 на адресу суду подала письмову заяву про проведення підготовчого судового засідання 19.06.2025 року за її відсутності. Одночасно на адресу суду подала зустрічну позовну заяву про визнання права власності на нерухоме майно, а саме на 3/8 частин житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ОСОБА_4 . Зустрічну позовну заяву надіслано  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Підготовче судове засідання відкладено на 24.07.2025 року.
Так, ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Міністерства юстиції України Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Жовківської державної нотаріальної контори про визнання права власності на нерухоме майно. 
Зустрічні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 .
Він у встановлений законом строк подав до нотаріальної контори заяву про відкриття спадщини, що стверджено витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №37974508 від 25.07.2014 року. Зазначає, що його батько ОСОБА_7 був власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що стверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 19.12.1985 року, довідкою ОКП "БТІ та ЕО" від 26.06.2023 року №2563. Вказаний будинок був збудований в шлюбі ОСОБА_7 та його дружиною ОСОБА_6 . Дана обставина стверджується рішенням Дублянської міської ради народних депутатів Нестеровського району Львівської області від 24.09.1985 р. "Затвердження акта про закінчення будівництва і введення в експлуатацію житлового будинку АДРЕСА_2 ". Батьки були подружжям, що стверджено свідоцтвом про одруження. 
Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 12.03.2024 року у цивільній справі №444/2836/23 визнано недійсним свідоцтва про право на спадщину позивачів за первісним позовом. Згадане рішення Жовківського районного суду Львівської області не оскаржувалося та набрало законної сили. 
ОСОБА_4 зазначає, що у позивачі за первісним позовом у своїй позовній заяві визнали його право на отримання у власність в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 - 3/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .
ОСОБА_4 зазначає, що він звертався до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 , однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки його мати ОСОБА_6 належним чином такого права не зареєструвала. 
ОСОБА_4 просить визнати за ним право власності на 3/8 частки житлового будинку з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
19.06.2025 року ухвалою суду відкладено підготовче судове засідання на 24.07.2025 року.
24.07.2025 року ухвалою суду прийнято зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , до розгляду з первісним позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про визнання права власності на спадкове майно, та об`єднано їх в одне провадження. Справу призначено до судового розгляду на 21.10.2025 року.
21.10.2025 року відкладено судове засідання на 10.12.2025 року, витребувано від Жовківського районного суду Львівської області справу №444/2836/23, також витребувано спадкову справу заведену після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
10.12.2025 року розгляд справи відкладено на 15.01.2026 року.
15.01.2026 року у зв`язку із відсутністю електроенергії справу знято з розгляду. Судове засідання призначено на 18.02.2026 року.

Представник позивачів за первісним позовом - адвокат Пигель Л.І. в судове засідання не прибула, подала письмову заяву, в якій просила суд задоволити первісний позов та стягнути з відповідача, одночасно позивача за первісним позовом, витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. та судовий збір. Щодо зустрічного позову не заперечила. Просила розгляд справи проводити за її відсутності та відсутності позивачів за первісним позовом (том 2, арк.спр.1).
Відповідач ОСОБА_4 на адресу суду подав письмову заяву про проведення судового засідання за його відсутності. Також зустрічну позовну заяву просив задоволити, щодо первісного позову не заперечив (том 2, арк.спр.2).
Представник третьої особи - Жовківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) в судове засідання не прибув, нотаріальною конторою подано листа про розгляд справ у відсутності їх представника. 
За змістом ч.1 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
А тому, судом вирішено проводити розгляд справи за відсутності учасників справи та на підставі наявних у справі доказів.
Оскільки учасники справи в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
З матеріалів справи встановлено, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (арк.спр.16, том 1). 
Позивач ОСОБА_11 та ОСОБА_5 перебували з 20.02.1999 року у зареєстрованому шлюбі, що стверджено копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (арк.спр.113).
Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є синами померлого ОСОБА_5 , що стверджено копіями свідоцтв про їх народження (арк.спр.114, том 1).
Як встановлено із позовної заяви та наданих доказів в справі позивачам за первісним позовом виданосвідоцтва про право на спадщину за законом державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Галань О.Я. від 27.01.2023р., а саме по 1/3 частки спадкового майна: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (арк.спр. 24-29).
Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 12.03.2024 року задоволено частково позов ОСОБА_4 . Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право на спадщину за законом від 27.01.2023 року видане державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Галань Ольгою Ярославівною на ім`я ОСОБА_1 , зареєстроване в реєстрі за № 53 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 66216786 від 27.01.2023 року, ОСОБА_12 , Жовківська державна нотаріальна контора Львівська області, Львівський районний нотаріальний округ, Львівська область. Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право на спадщину за законом від 27.01.2023 року видане державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Галань Ольгою Ярославівною на ім`я ОСОБА_2 , зареєстроване в реєстрі за № 54 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 66216786 від 27.01.2023 року, ОСОБА_12 , Жовківська державна нотаріальна контора Львівська області, Львівський районний нотаріальний округ, Львівська область. Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право на спадщину за законом від 27.01.2023 року видане державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Галань Ольгою Ярославівною на ім`я ОСОБА_3 , зареєстроване в реєстрі за № 55 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 66216786 від 27.01.2023 року, ОСОБА_12 , Жовківська державна нотаріальна контора Львівська області, Львівський районний нотаріальний округ, Львівська область. У позовній вимозі позивача про визнання за ним - ОСОБА_4 право власності на 1\2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 - відмовлено. Рішення суду набрало законної сили 04.07.2024 року (арк. спр. 30-38, том 1).
У рішенні суду вказано, що нотаріус при видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 не врахував того факту, що у ОСОБА_7 була дружина, що після її смерті відкрилася спадкова справа, а також нотаріус не встановив, які права та обов`язки мав померлий ОСОБА_7 на момент своєї смерті, зокрема чи належав спірний будинок йому особисто чи він перебував у спільній власності ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , тобто подружжя.
Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право спадщину або не прийняти її.
Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).
Згідно з ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття такого права власності не встановлена судом.
Згідно з ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не оспорюється або не визнається іншою особою. 
Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності може бути проведена на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до ст. 16 ЦК України, визнання права власності є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст. 344, ст. 382, ч. 2 ст. 392 ЦК України).
Відповідно до п. 37 постанови №5 від 07.02.2014 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.
Як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.
Відповідно до ст. 49 Закону України «Про нотаріат» на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. 
25.07.2024р. державний нотаріус Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області О. Галань відмовила позивачам за первісним позовом у видачі свідоцтв про право на спадщину на житловий будинок в АДРЕСА_1 , зазначивши в листі, що після смерті ОСОБА_7 його дружина ОСОБА_6 не виділила своєї частки про спільну сумісну власність як дружина і померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Про пережившу дружину померлого, нотконторі не було відомо. Після смерті ОСОБА_6 в нотконтору 25.07.2014 року звернувся із заявою про прийняття спадщини на все рухоме та нерухоме майно її син ОСОБА_4 . Після спливу шести місяців з дня смерті особи, ОСОБА_4 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину не звертався, жодних документів на майно померлої в нотконтору не надавав. Крім цього повідомлено, що в нотконтору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, згідно ст.ст.1261, 1266 Цивільного кодексу України звернулись внуки померлої ОСОБА_2 та ОСОБА_3 04.07.2024 року нотконторі стало відомо про скасування виданих державним нотаріусом свідоцтв про право на спадщину в цілому, а не у відповідній частині. Нотаріусом рекомендовано позивачам за первісним позовом звернутися до суду (арк.спр.39, том 1).
Щодо зустрічних вимог ОСОБА_4 про визнання за ОСОБА_4 права власності на 3/8 частки житлового будинку з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд враховує наступне.
ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (арк.спр.128, том 1). 
ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 (арк.спр.129, том 1). 
Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 є сином померлих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , що стверджено копією свідоцтва про народження (арк.спр.175, том 1).
Із копії довідки виданої ОКП ЛОР "БТІ та ЕО" від 26.06.2023 р. №2563 встановлено, що на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 19.12.1985 р. ОСОБА_7 був власником житлового будинку АДРЕСА_1 (арк.спр.179, том 1). 
Згідно з матеріалами інвентаризаційної справи, загальна площа будинку становить 57.3 кв.м., житлова 31.8 кв.м. До будинковолодіння відносяться "Б" - літня кухня, "Г"-сараї , "Д"-гараж, "У" - вбиральня, №1-охорожа, №2 - хвіртки, «к»-колодязь, І-мощення (арк.спр.175. том 1). 
Із копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 були подружжям. Шлюб зареєстровано 29.11.1959р., актовий запис № 91 (арк.спр. 174).
Вказаний вище будинок був збудований в період шлюбу ОСОБА_7 з ОСОБА_6 .
Дана обставина стверджується рішенням Дублянської міської ради народних депутатів Нестеровського району Львівської області від 24.09.1985р. «Затвердження акта про закінчення будівництва і введення в експлуатацію житлового будинку АДРЕСА_2 » (арк.спр.182, том 1).
Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку.
Відповідно до статті 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.
Частиною 1 статті 70 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. 
Таким чином, ОСОБА_6 була власником 1\2 частини згаданого вище будинку, оскільки майно набуте нею в шлюбі.
ОСОБА_4 є таким, що спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_6 прийняв, оскільки у встановлений законом строк подав заяву про прийняття спадщини, та Жовківською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа (арк.спр.235, том 1).
Однак, нотаріус позивачу за зустрічним позовом відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом листом від 03.10.2024 року на частину житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , частина якого відповідно до ст.60 СК України належала ОСОБА_6 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак остання не заявила своїх письмових вимог про виділення за нею частини будинку набутого в шлюбі після смерті чоловіка ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 за відсутності правовстановлюючих документів (арк.спр.190, том 1).
Оскільки державним нотаріусом неправильно визначено частки у спадковому майні, суд дійшов висновку, що частки у спадковому майні позивачів за первісним позовом становлять по 5/24 кожному, а частка відповідача за первісним позовом становить 3/8 частини будинку.
Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з ч.2 ст. 16 ЦК України,способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Суд також враховує те, що позивачі за первісним позовом не заперечують вимог зустрічного позову, а відповідач за первісним позовом не заперечує проти задоволення позовних вимог позивачів за первісним позовом, а тому належним чином оцінивши зібрані у справі докази та встановивши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення первісного та зустрічного позовів.
Щодо заяви представника позивачів за первісним позовом, а саме про стягнення з відповідача за первісним позовом витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн., суд приходить до наступних висновків.
Позивачем за первісним позовом в позовній заяві наведено орієнтовну суму витрат на професійну правничу допомогу та своєчасно подано до суду докази понесення витрат на професійну правничу допомогу.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із диспозиції ч. 1 ст. 137 ЦПК України, відповідно до котрої витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
З матеріалів справи встановлено, що професійна правнича допомога надавалась позивачам за первісним позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 адвокатом Пигель Любов'ю Іванівною повноваження якої підтверджуються договором №4 про надання правничої допомоги від 30.01.2025 р. 
Згідно з Актом №1 приймання наданих послуг від 14.01.2026 року, загальна вартість робіт з надання правничої допомоги становить 5000 грн. 
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що надані представником позивача докази підтверджують понесення позивачем витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою адвоката. А відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивачів 5000 грн. витрат понесених позивачами на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 4, 6, 7, 12, 76, 77, 81, 206, ст. ст. 258-259, 263, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Первісний позов  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити. 
Визнати за ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_6 , право власності на 5/24 частки житлового будинку з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Визнати за ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_7 , право власності на 5/24 частки житлового будинку з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Визнати за ОСОБА_3 , IПН НОМЕР_8 , право власності на 5/24 частки житлового будинку з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зустрічний позов ОСОБА_4 задовольнити. 
Визнати за ОСОБА_4 право власності на 3/8 частки житлового будинку з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або ухвалення постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 02.03.2026 року.

Суддя:         Олещук М. М.