Справа № 487/3850/20 
Провадження № 1-кп/487/99/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року Заводський районний суд м.Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 12020150030002124 від 03.06.2020 за обвинуваченням 
ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Новоюріївка Новобузького району Миколаївської області, українки, громадянки України, маючої середню освіту, офіційно не працюючої, маючої на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимої: 
- 09.01.2020 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185, до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік, 
- 04.03.2020 Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 місяців арешту, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 , 
захисника - ОСОБА_6 .М

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним:
Судом встановлено, що 21.05.2020 року близько 19:05 год., ОСОБА_3 перебувала у приміщенні супермаркету «Таврія-В» ПП «Таврія Плюс», розташованому по вул. Малій Морській 108/5 в м. Миколаєві, де на полиці побачила віскі «Chivas Regal» 0,7 л. кор. 40 % 18 років, вартістю 1881 грн., та коньяк «Ремі Мартін VSOP» 0,5 л. 40 %, вартістю 1018,98 грн. У цей час у ОСОБА_3 повторно виник злочинний корисливий умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме: віскі «Chivas Regal» 0,7 л. кор. 40 % 18 років, вартістю 1881 грн., та коньяк «Ремі Мартін VSOP» 0,5 л. 40 %, вартістю 1018,98 грн., які належать ПП «Таврія Плюс».
Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, знаходячись у вищезазначений час у вищезазначеному місці, діючи повторно, скориставшись відсутністю уваги з боку охоронців супермаркету та сторонніх осіб, ОСОБА_3 взяла з полиці пляшку віскі «Chivas Regal» 0,7 л. кор. 40 % 18 років, вартістю 1881 грн., та пляшку коньяку «Ремі Мартін VSOP» 0,5 л. 40 %, вартістю 1018,98 грн., та поклала їх в сумку, після чого із викраденим майном залишила приміщення супермаркету, не сплативши за товар. У подальшому ОСОБА_3 розпорядилася викраденим майном на власний розсуд. 
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 завдала потерпілому ПП «Таврія Плюс» матеріальну шкоду на загальну суму 2899,98 грн. 
Правова кваліфікація кримінального правопорушення:
Вказані дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Вказаних висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку. 

Докази на підтвердження встановлених судом обставин:

Показання обвинуваченої  ОСОБА_3 , яка безпосередньо при допиті під час судового розгляду вину в інкримінованому їй злочині визнала в повному обсязі, підтримала обставини викладені в обвинувальному акті.
Доказами на підтвердження встановлених судом обставин є пояснення обвинуваченої ОСОБА_3 та наданими прокурором матеріалами кримінального провадження, а саме:
- актом інвентаризації №10 від 04.06.2020 року, відповідно до якого було виявлено нестачу товарів, а саме: пляшку віскі «Chivas Regal» 0,7 л. кор. 40 % 18 років, вартістю 1881 грн., та пляшку коньяку «Ремі Мартін VSOP» 0,5 л. 40 %, вартістю 1018,98 грн.
Досліджені під час судового розгляду письмові докази та покази обвинуваченої узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам справи, викладеними в обвинувальному акті, з огляду на що суд вважає ці обставини встановленими, а докази кладе в основу вироку.
Аналіз досліджених доказів, які суд вважає належними, допустимими, достовірними і в сукупності достатніми для ухвалення вироку, дозволяє дійти висновку про те, що вина ОСОБА_3 доведена у повному обсязі, а його дії кваліфікує за за ч. 2 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
За положеннями ст. 9 Конституції України, ч. 2 ст. 8 КПК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди при розгляді справ зобов`язанні застосовувати положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику ЄСПЛ, як джерела права.
Відповідно до положень ст. 6 Конвенції кожному гарантовано право на справедливий суд.
Згідно ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.
Згідно ст. 23 КК України, виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої цим Кодексом, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.
Частиною 2 ст. 24 КК України передбачено, що прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.
Відповідно до пунктів 2, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» №10 від 06.11.2009 року, предметом злочинів проти власності є майно,яке має певну вартість і є чужим для винної особи; крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.
Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 63 КК України, покарання увиді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу. Позбавлення волі встановлюється на строк від одного до п`ятнадцяти років, за винятком випадків, передбачених Загальною частиною КК України.
За змістом ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише уразі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Більш суворе покарання, ніж передбачене відповідними статтями Особливої частини КК України за вчинене кримінальне правопорушення, може бути призначене за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків згідно зі статтями 70 та 71 КК України.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів(ст.12КК України),а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним
Вирішуючи питання, щодо призначення обвинуваченим покарання суд виходить з загальних засад призначення покарання, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи кожного обвинуваченого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету – покарання і стримування від вчинення нових злочинів. 
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено законом до категорії нетяжких злочинів.
Обставинами, що пом`якшують покарання, судом встановлено визнання провини, щире каяття.
Обставин, що обтяжує покарання, судом не встановлено.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, суд також враховує особу обвинуваченого то, що вона раніше неодноразово судима, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, у лікаря-нарколога перебуває на наркологічному обліку з 2015 року з діагнозом: РПП внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, на утриманні має неповнолітню дитину ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Судом встановлено, що ОСОБА_3 була неодноразово засуджена, однак на момент розгляду вищевказаної кримінальної справи, жоден з вироків не набрав законної сили.
З урахуванням декількох обставин, які пом`якшують відповідальність обвинуваченої, визнання провини, щире каяття, суд вважає за можливе виправлення засудженої без застосування до обвинуваченої покарання у вигляді позбавлення волі, та застосувати відносно нього положення ст. 75 КК України, призначивши йому покарання з випробовувальним терміном, та з застосуванням п.п. 1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст. 76 КК України.
На думку суду застосування саме такого виду та міри основного покарання відповідатиме меті кримінального покарання, сприятиме виправленню обвинуваченої та запобігатиме вчиненню нових злочинів, як обвинуваченою, так і іншими особами.
Цивільні позови потерпілою стороною не заявлялись.
Долю речових доказів вирішити на підставі 100 КК України.
Керуючись ст. ст. 369-376 КПК України , суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3  визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185КК України і призначити їй покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 від відбуття покарання звільнити з випробовувальним терміном строком на 1 рік.
Застосувати до обвинуваченої  ОСОБА_3 вимоги п.1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст. 76 КК України.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінити на особисте зобов`язання до набрання вироком законної сили, звільнивши її негайно з-пі варти.
На підставі ч.5 ст.72КК України (в редакції Закону №2046-VIII), зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення останньої з 21.06.2024 по 26.06.2024р та з 20.02.2026 по 02.04.2026 року до набрання цим вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Речовий доказ, а саме цифровий CD-R диск "52х 700mb/80MIN" - залишити в матеріалах кримінального провадження.
На вирок учасниками кримінального провадження може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1