ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
Іменем України

25 лютого 2026 року	м. Дніпро	Справа № 360/1702/25	

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисельова Є.О., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом адвоката Соколової Ганни Юріївни в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язати вчинити певні дії, 

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Соколова Ганна Юріївна (далі – представник позивач) в інтересах ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), з такими позовними вимогами:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 15 грудня 2020 року по 31 грудня 2022 року включно із застосуванням базового місяця – березень 2018 року;
-зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 15 грудня 2020 року по 31 грудня 2022 року включно із застосуванням вимог абзаців 1, 2, 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078;
-визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року включно із застосуванням базового місяця – грудень 2023 року;
-зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року включно із застосуванням базового місяця – березень 2018 року;
-визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023, 2024 роки;
-зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023, 2024 роки;
-визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 щорічну разову виплату до Дня Незалежності України за 2022, 2023, 2024, 2025 рік;
-зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову виплату до Дня Незалежності України за 2022, 2023, 2024, 2025 рік;
-визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 польового забезпечення у період з 15.12.2020 року по 26.07.2025 року;
-зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити польове забезпечення ОСОБА_1 за період з 15.12.2020 року по 26.07.2025 року;
-визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно; 
-зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити польове забезпечення ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.
В обґрунтування позову зазначено, що під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 у період з 15.12.2020 по 31.12.2022 позивачу невірно нараховувалась та, як наслідок, не в повному обсязі виплачувалась індексація грошового забезпечення. Згідно довідки від 01.07.2025 № 3688 про нарахування та виплату грошового забезпечення у зазначений період, було застосовано базовий місяць березень 2018 року. Також, невірно було нараховано та виплачено індексацію заробітної плати за період з 01.01.2024 по 31.12.2024, а саме було нараховано індексацію із застосуванням базового місяця грудень 2023 року замість березня 2018 року.
Крім того, при звільненні позивачу не було виплачено наступні види забезпечення: матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023, 2024 роки; щорічну разову виплату до Дня Незалежності України за 2022, 2023, 2024, 2025 рік; грошову компенсацію за польові виходи; грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно виходячи із закупівельної вартості такого майна.
Ухвалою суду від 01.09.2025 відкрито провадження у справі.
Ухвалою суду від 23.10.2025 вирішено подальший розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 22.12.2025 продовжено строк підготовчого провадження у справі.
Ухвалою суду від 21.01.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Від відповідача надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на їх безпідставність. Зазначає, що індексація грошового забезпечення не може вважатися тією складовою грошового забезпечення, в розумінні статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", так як вона не є постійною та сталою величиною, яка не змінюється, має несистематичний характер, оскільки індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка, що виключає можливість включення її до складу грошового забезпечення, яким забезпечується військовослужбовець, звільнений з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини. 
Стосовно нарахування та виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань зазначають, що в 2021 році була нарахована та виплачена, в 2022 році була нарахована та виплачена, в 2023 році не була на рахована та виплачена позивачем не було подано рапорт на виплату, в 2024 році не була на рахована та виплачена позивачем не було подано рапорт на виплату, в 2025 році була нарахована та виплачена відповідно до довідок фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 .
Стосовно нарахування виплати до Дня Незалежності України пояснюють, що до 2025 року дана одноразова премія в Збройних Силах України називалася премія до «5 травня», в 2025 році позивачу дана премія не була нарахована та виплачена так як вбачається з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №213 від 26.07.2025 позивача було виключено зі списків частини, до того коли подаються рапорти та формуються списки на преміювання. 
За попередні роки відповідно довідок фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 позивачу було нарахована та виплачена одноразова допомога до Дня Незалежності України.
Стосовно нарахування та виплати грошової компенсації за польові виходи зазначають, що позивачем не доведено, що під час навчань, польових зборів він не забезпечувався харчуванням за рахунок держави. Під час всіх навчань військовою частиною харчування всіх військовослужбовців проводилося за рахунок держави.
Щодо компенсації за не отримане речове майно зазначають, що позивач у своєму рапорті про звільнення з даною вимогою не звертався, тому підстав до виплати даної компенсації не було.
Таким чином, вважають, що ВЧ НОМЕР_1 діяли відповідно до вимог чинного законодавства.
Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у письмовому провадженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив таке.
Позивач у період з 15.12.2020 по 26.07.2025 проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 .
Як вбачається зі змісту наказу командира військової частини НОМЕР_1 №213 від 26.07.2025 нижчепойменованих військовослужбовців вважати такими, що вибули із складу сил і засобів, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії збройних сил російської федерації, з метою виконання службових (бойових) завдань в оперативно-тактичному угрупованні “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”, а саме: вважати такими, що виключені зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 : молодший сержант ОСОБА_2 , 3452704270, начальник групикомандир машини групи дорожньої техніки інженерно-дорожнього взводу інженернотехнічної роти групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , звільнений наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 158-РС від 16.07.2025 відповідно до пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" У ВІДСТАВКУ ЗА ПІДПУНКТОМ “б” (на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби) і вважати, що справи та посаду здав та направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 26 липня 2025 року виключити зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. З продовольчого забезпечення виключити з 27 липня 2025 року. Вислуга у Збройних Силах станом на 26.07.2025 становить: календарна – 04 роки 07 місяців 11 днів, пільгова – 01 рік 02 місяці 00 днів, загальна – 05 років 09 місяців 11 днів.
Відповідно до вимог наказу Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, рішення Міністра оборони України від 04.03.2022 №248/1210 виплатити: щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби за період по 26 липня 2025 року у розмірі 492 % від посадового окладу; надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років за період по 26 липня 2025 року. Відповідно до ПКМУ № 168 від 28.02.2022 премію за безпосередню участь у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, НЕ ВИПЛАЧУВАТИ (не перебував у районах забезпечення вищезазначених заходів у липні 2025 року). Виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 4 (чотири) повних роки служби відповідно до п.1 розділу ХХХІІ Наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» від 07.06.2018 №260. Грошову допомогу для оздоровлення за 2025 рік, відповідно до пункту 2 розділу ХХІІІ «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, отримав. Щорічна основна відпустка за 2021 рік використана у повному обсязі (30 діб). Щорічна основна відпустка за 2022 рік використана у кількості 10 діб, виплатити грошову компенсацію за 20 діб невикористаної відпустки. Щорічна основна відпустка за 2023 рік використана у кількості 10 діб, виплатити грошову компенсацію за 20 діб невикористаної відпустки. Щорічна основна відпустка за 2024 рік використана у кількості 20 діб, виплатити грошову компенсацію за 10 діб невикористаної відпустки. Щорічна основна відпустка за 2025 рік не використана, виплатити грошову компенсацію за 30 діб невикористаної відпустки. Виплатити бо прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Дослідженням довідки ВЧ НОМЕР_1 від 04.09.2025 № 1/1255 про нарахування та виплату індексації ОСОБА_1 за період з 15.12.2020 по 31.05.2025 встановлено, що нараховано та виплачено індексацію, зокрема:
- із застосуванням базового місяця – березень 2018 року за період з 15.12.2020 по 31.12.2022; 
- із застосуванням базового місяця – грудень 2023 року за період з 01.01.2024 по 31.12.2024.
Зі змісту довідки про нарахування та утримання грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2022 рік вбачається, що щорічна разова виплата до Дня Незалежності України не нараховувалась та не виплачувалась.
Зі змісту довідки про нарахування та утримання грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2023 рік вбачається, що щорічна разова виплата до Дня Незалежності України виплачена у розмірі 1000,00 грн, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань не нараховувалась та не виплачувалась.
Зі змісту довідки про нарахування та утримання грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2024 рік вбачається, що щорічна разова виплата до Дня Незалежності України виплачена у розмірі 1000,00 грн, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань не нараховувалась та не виплачувалась.
Зі змісту довідки про нарахування та утримання грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2025 рік вбачається, що щорічна разова виплата до Дня Незалежності України не нараховувалась та не виплачувалась.
Крім того, судом встановлено та не заперечується відповідачем, що за період з 15.12.2020 по 26.07.2025 польове забезпечення ОСОБА_1 не нараховувалось та не виплачувалось.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вказує таке.
Згідно з ст.19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05 жовтня 2000 року № 2017-III (далі - Закон № 2017-III) державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»(далі - Закон) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до абзацу другого частини третьої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Згідно статті 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії`законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
В силу статті 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Так, Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначені правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.
Частинами першою та п`ятою статті 2 Закону встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, серед яких оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
В силу частини першої статті 4 Закону індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Приписами частини другої статті 5 Закону передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Згідно частини шостої статті 5 Закону проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (далі- Порядок № 1078).
Згідно пункту 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Пунктом 4 Порядку № 1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, грошове забезпечення.
Відповідно до абзаців першого, другого пункту 5 Порядку № 1078 (в редакції з 01.12.2015) у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
Отже, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, при цьому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру, зокрема, посадового окладу.
Крім того, на момент виникнення оскаржуваних правовідносин визначення розміру посадових окладів військовослужбовців здійснювалося відповідно до постанови Кабміну України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 № 1294 (далі Постанова № 1294), якою було затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців.
Відповідно до пункту 13 Постанови № 1294 вона набрала чинності з 01.01.2008.
Тобто, за умови підвищення посадового окладу в січні 2008 року останній виступає базовим, а з лютого здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.
Вищевказана постанова діяла до дати набрання чинності постанови Кабміну України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме 01.03.2018.
Таким чином, місяцями, за якими здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення військовослужбовців, повинні бути січень 2008 року та березень 2018 року, водночас всі інші місяці у даному проміжку часу не можуть бути базовими для нарахування індексації, оскільки у проміжку січня 2008 року - березня 2018 року посадові оклади військовослужбовців, з яких вираховується індексація, залишалися незмінними.
Тобто з 01.12.2015 місяцем, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення є січень 2008 року.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 10.09.2020 у справі № 200/9297/19-а, де судом вищої ланки прямо вказано, що базовий місяць для нарахування індексації грошового забезпечення з 01.12.2015 має застосовуватись січень 2008 року.
В постановах від 20.04.2022 у справі № 420/3593/20, від 12.05.2022 у справі №200/7006/21 Верховний Суд також зазначив, що відповідно до положень Порядку №1078, січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 грудня 2015 року до встановлення нових розмірів посадових окладів військовослужбовців в березні 2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704.
При цьому, зміна грошового забезпечення військовослужбовців відбулась з 01.03.2018 у зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу. Це стало підставою для зміни як місяць, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) у цілях нарахування індексації військовослужбовцям на березень 2018 року.
Пунктом четвертим вищевказаної постанови встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Таким чином, постановою Кабінету Міністрів України № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» визначено інший порядок встановлення та розміру посадового окладу військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, а також змінено (підвищено) розміри посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців.
Таким чином, враховуючи те, що підвищення посадового окладу військовослужбовців з березня 2018 року відбулося у зв`язку із прийняттям Кабінетом Міністрів України 30.08.2017 постанови № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою змінено (підвищено) розміри окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців, саме березень 2018 року в контексті застосування у спірних правовідносинах норми абзацу першого пункту 5 Порядку № 1078 є місяцем підвищення доходів позивача, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін.
Разом з тим, у контексті спірних правовідносин необхідно звернути увагу на те, що питання виплати суми індексації у місяці підвищення грошових доходів, а також виплати визначеної суми індексації до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) врегульовано абзацами третім, четвертим, шостим пункту 5 Порядку № 1078.
Так, відповідно до абзаців третього, четвертого, шостого пункту 5 Порядку № 1078 сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.
Отже, для вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу необхідно враховувати дві складові: розмір підвищення грошового доходу особи та суму індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу і встановлювати, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу особи суму індексації, що склалася у місяці його підвищення.
Так, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу, то індексація не нараховується; якщо ж розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. При цьому, до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 Порядку № 1078.
Водночас, суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку № 1078 обов`язок визначення розміру підвищення грошового доходу працівника та суми індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу, а також встановлення факту перевищення розміру підвищення грошового доходу працівника над сумою індексації, що склалася у місяці його підвищення з метою вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) покладається безпосередньо на роботодавця. 
Суд наголошує на тому, що відповідач, здійснюючи нарахування індексації, не має дискреційних повноважень щодо визначення базового місяця індексації, оскільки не вправі обирати його на власний розсуд, а має діяти у чітко визначених межах закону.
Наявність саме у роботодавця, яким у даному випадку є відповідач, повноважень щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення з урахуванням, окрім іншого, певного місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації, не скасовує компетенції суду щодо можливості зобов`язання відповідача враховувати при обчисленні індексації конкретний місяць, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації, за наявності про це відповідного спору між сторонами.
З огляду на вищевикладене, у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 15 грудня 2020 року по 31 грудня 2022 року включно із застосуванням базового місяця – березень 2018 року; зобов`язання Військової частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 15 грудня 2020 року по 31 грудня 2022 року включно із застосуванням вимог абзаців 1, 2, 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 слід відмовити, оскільки відповідачем правомірно та з дотриманням чинного законодавства застосовано базовий місяць – березень 2018 року при нарахувані та виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 15.12.2020 по 31.12.2022. 
З приводу нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року включно із застосуванням базового місяця – грудень 2023 року та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня 2024 по 31 грудень 2024 року включно із застосуванням базового місяця – березень 2018 року, суд враховує таке.
Порядок №1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу: "поточної" та "індексації-різниці". Суми цих індексацій можуть нараховуватися й одночасно, й окремо одна від одної.
Щодо поточної індексації, то право на її отримання виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 01.01.2016 встановлений у розмірі 103 відсотка (абзац 2 пункту 1-1, абзац 6 пункту 5 Порядку №1078). Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзац 2, 5 пункт 4 Порядку №1078).
Щодо "індексації-різниці" суд зазначає, що з 01.12.2015 в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 мова йде про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не) нараховується, а саме:
- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);
- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).
Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку №1078 додатково вказує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.
Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) свідчить на користь висновку, що нарахування й виплата сум індексації-різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
При цьому, для визначення правильності нарахування індексації грошового забезпечення необхідно керуватися положеннями абзаців третього-шостого пункту 5 Порядку №1078, якими врегульовано питання виплати суми індексації у місяці підвищення посадових окладів, а також виплати визначеної суми індексації до чергового підвищення тарифних ставок (окладів).
Для вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) необхідно враховувати дві складові: розмір підвищення грошового доходу особи та суму індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу, і встановлювати, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу особи суму індексації, що склалася у місяці його підвищення.
Так, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу, то індексація не нараховується; якщо ж розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. При цьому, до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 Порядку №1078.
Буквальний спосіб тлумачення норм абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 свідчить про те, що для їхнього застосування суд повинен встановити: розмір підвищення доходу позивача в березні 2018(А); суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 (Б); чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).
Розмір підвищення доходу в березні 2018 (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 та сумою грошового забезпечення в лютому 2018.
В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку №1078).
Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку № 1078).
Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018(А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018(Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби. У такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума індексації-різниці в березні 2018 розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).
Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб у березні 2018 року складав 1762 грн.
За змістом листа Міністерства соціальної політики України від 28.09.2021 №5211/0/290-21/51 та виходячи із розмірів індексів споживчих цін за період 01.02.2018 до 01.03.2018, величина приросту індексу споживчих цін у березні 2018, порівняно із місяцем попереднього підвищення доходу (січень 2008), складає 253,3%.
Отже, сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 становить 4463,15 грн. (1762,00 грн. * 253,30% / 100 = 4463,15 грн).
Таким чином, розмір індексації грошового забезпечення із врахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 слід обраховувати як різницю між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу позивача.
Отже, відповідачем протиправно не нараховувалася і не виплачувалася індексація грошового забезпечення із врахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, як різниці між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу в період з 01.01.2024 по 31.12.2024.
Така ж позиція вказана у постанові Верховного Суду від 12.04.2023 у справі №420/6982/21.
Враховуючи вищевикладене, на підставі зібраних та досліджених доказів, аналізу чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 01 січня 2024 року по 31 грудень 2024 року включно із застосуванням базового місяця – грудень 2023 року та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 перерахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року включно із застосуванням базового місяця – березень 2018 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023, 2024 роки та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023, 2024 роки, суд зазначає таке.
Відповідно до розділу 33 Інструкції Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам затвердженого наказом МОУ №260 від 07.06.2018 року особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять службу за контрактом, для вирішення соціально-побутових питань один раз на рік надається матеріальна допомога в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. 
Матеріальна допомога надається військовослужбовцям за їх заявою за місцем штатної служби на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому розміру допомоги. Розмір матеріальної допомоги установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України. 
До місячного грошового забезпечення, з якого визначається матеріальна допомога, включаються посадові оклади, оклади за військовими званнями та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно з законодавством України на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
Під час виплати зазначеної допомоги військовослужбовцям, які перебувають у розпорядженні, та тим, які на день підписання наказу про надання цієї допомоги звільнені від посад, до місячного грошового забезпечення, з якого визначається матеріальна допомога, включаються оклад за військовим званням, посадовий оклад та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які отримували військовослужбовці за останніми штатними посадами, що ними займалися. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (далі - Постанова №44), який визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація). 
Відповідно до пункту 2 Порядку № 44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Відповідно до пункту 4 Постанови №44 виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. 
Виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань належить до дискреційних повноважень та є правом, а не обов`язком керівника. Рішення про надання такої матеріальної допомоги приймається керівником відповідного органу на підставі особистої заяви (рапорту) працівника та за наявності коштів на цю мету. При цьому, подання відповідної заяви (рапорту) не є безумовною підставою для виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.
Судом встановлено, що матеріальна допомога для вирішення соціально побутових питань в 2023-2024 року відповідачем позивачу не нараховувалась та не виплачувалась.
При цьому, з матеріалів справи вбачається, що позивач 15.07.2025 перед звільненням зі служби звернувся до відповідача з рапортом, зокрема, щодо нарахування та виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань за 2023-2024 роки.
Таким чином, позивач виконав усі необхідні дії з метою отримання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за спірний період, зокрема, подав за підпорядкуванням рапорт про нарахування та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.
Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в цій частині. 
Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 щорічної разової виплати до Дня Незалежності України за 2022, 2023, 2024, 2025 роки та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову виплату до Дня Незалежності України за 2022, 2023, 2024, 2025 рік, суд виходить з наступного.
Порядок здійснення разової грошової виплати до Дня Незалежності України, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», затверджено постановою КМУ від 27.12.2023 № 1396 «Деякі питання соціального захисту осіб, які мають особливі та особливі трудові заслуги перед Батьківщиною, ветеранів війни та осіб, що працюють в спеціальних умовах». 
У 2025 році до Дня Незалежності України передбачені разові грошові виплати ветеранам війни, особам з інвалідністю внаслідок війни, членам сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, а також іншим категоріям громадян, які мають на це право згідно із законодавством. 
Відповідно до постанови Уряду від 29 квітня 2025 року № 486 «Про встановлення розмірів разової грошової виплати до Дня Незалежності України, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», у 2025 році» разова грошова виплата до Дня Незалежності України ветеранам війни та деяким іншим категоріям громадян передбачена в розмірах від 450 до 3100 грн, а саме: 450 грн — учасникам війни та колишнім в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, особам, яких було насильно вивезено на примусові роботи, дітям партизанів, підпільників, інших учасників боротьби з націонал-соціалістським режимом у тилу ворога; 650 грн — членам сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, статус яким установлено згідно з п. 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», членам сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, дружинам (чоловікам) померлих осіб з інвалідністю внаслідок війни, які не одружилися вдруге, дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, учасників війни та жертв нацистських переслідувань, визнаних за життя особами з інвалідністю від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге; 1 000 грн — учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися в зазначених місцях примусового тримання їх батьків; 3 100 грн — особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; особам з інвалідністю внаслідок війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, визнаним особами з інвалідністю від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин: I групи — 3 100 гривень; II групи — 2 900 гривень; III групи — 2 700 гривень.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що до 2025 року дана одноразова премія в Збройних Силах України називалася премія до «5 травня», в 2025 році позивачу дана премія не була нарахована та виплачена, оскільки з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.07.2025 №213 позивача було виключено зі списків частини, до того коли подаються рапорти та формуються списки на преміювання.
Як вбачається з матеріалів справи, 15.07.2025 позивач перед звільненням з військової служби звернувся до відповідача з рапортом, в якому просив, зокрема, здійснити нарахування та виплату щорічної разової виплати до 5 травня за 2025 рік.
Проте, відповідачем не здійснено нарахування щорічної разової виплати до 5 травня за 2025 рік.
Враховуючи, що позивачем вжито заходів щодо отримання відповідної виплати, а саме подано рапорт перед звільненням, тому в наявності підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.
Також судом встановлено, що за 2023-2024 роки відповідно довідок фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 позивачу було нарахована та виплачена одноразова допомога до Дня Незалежності України.
За 2022 рік відповідно довідки фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 позивачу одноразова допомога до Дня Незалежності України не нараховувалась та не виплачувалась.
Відповідно до п.п.6,8 постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2021 № 325 «Деякі питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законами України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” і “Про жертви нацистських переслідувань” отримувачам грошової допомоги із числа військовослужбовців, поліцейських, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, служби судової охорони, осіб начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби, які проходять службу (крім пенсіонерів), виплата грошової допомоги проводиться шляхом перерахування коштів місцевими органами соціального захисту населення, центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на спеціальні рахунки військових частин, установ, організацій за місцем їх служби. Отримувачі грошової допомоги, зокрема ті, що набули відповідного статусу згідно із статтями 6, 7, 9, 10 і 11 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” до 5 травня поточного року включно, яким не виплачено грошову допомогу станом на 5 травня, мають право звернутися по неї до місцевого органу соціального захисту населення за місцем реєстрації та отримати її до 30 вересня поточного року.
Судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів в підтвердження того, що позивачем здійснено заходи щодо звернення з відповідною заявою про отримання вказано вище виплати до місцевого органу соціального захисту населення за місцем реєстрації та отримати її до 30 вересня саме поточного року. Тобто, позивач не вжив усіх можливих заходів щодо отримання відповідної виплати, а саме не подано відповідачу рапорту про нарахування та виплату вказаної вище одноразової грошової допомоги, а також не звернувся з заявою про отримання виплати до органу соціального захисту населення за місцем реєстрації та отримати її до 30 вересня саме поточного року.
Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог в цій частині, як наслідок у їх задоволенні слід відмовити.
Вирішуючи позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 польового забезпечення у період з 15.12.2020 по 26.07.2025 та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити польове забезпечення ОСОБА_1 за період з 15.12.2020 по 26.07.2025, суд зазначає таке. 
У відповідності до Наказу № 301 Міністерства Оборони України від 03.09.2002 року, з урахуванням Наказу № 911 Міністерства оборони України Про затвердження Змін до Інструкції про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України польового забезпечення від 26.12.2013, Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які проходять службу на території України, за час перебування у навчальних центрах (навчальних військових частинах військових навчальних закладів) для відпрацювання завдань з бойової (навчально бойової) підготовки, в таборах, на полігонах, запасних аеродромах, маневрах і навчаннях за межами постійного розташування (поза пунктом постійного розквартирування) військової частини або підрозділу польові виплати здійснювати у порядку і згідно з умовами, визначеними Інструкцією про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України польового забезпечення, затвердженою наказом Міністра оборони України від 10 жовтня 2000 року № 334 "Про затвердження Інструкції про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України польового забезпечення" і зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2000 року за № 728/4949.
Пунктом 2 цього наказу визначено, що польові виплати військовослужбовцям, які не забезпечуються харчуванням за рахунок держави, направленим в установленому порядку для виконання завдань відповідно до пункту 1 наказу, у тому числі за час перебування в дорозі, здійснюються в розмірі 100 відсотків добових, що виплачуються під час службових відряджень у межах України.
Військовослужбовцям, які забезпечуються харчуванням за рахунок держави, за дні, коли вони забезпечуються харчуванням за рахунок держави, польові не виплачуються. Цим військовослужбовцям за дні, коли вони не забезпечуються харчуванням за рахунок держави, польові виплати здійснюються в розмірі 100 відсотків добових, що виплачуються під час службових відряджень у межах України (пункт 3 Наказу №301 від 03.09.2022).
Відтак, за дні, коли позивач не був забезпечений харчуванням за рахунок держави, відповідач повинен виплатити позивачу польові виплати.
Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тому саме відповідач повинен довести належними та допустимими доказами, що позивач у період з 15.12.2020 по 26.07.2025 був забезпечений харчуванням та те, що військова частина НОМЕР_1 не забезпечувала харчуванням військовослужбовців.
Зазначених доказів матеріали справи не містять.
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.12.2020 № 363 Солдата ОСОБА_3 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 15.12.2020 №328-РС на посаду механіка-водія-радиста відділення інженерної розвідки взводу інженерної розвідки інженерно-технічної роти групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) ВОС-175258А/642, який прибув із ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 15 грудня 2020 року зарахувати до списків особового складу частини та на всі види забезпечення. Зарахувати на продовольче забезпечення з 16 грудня 2020 року.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.07.2025 № 213 вважати такими, що виключені зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 : молодший сержант ОСОБА_2 , 3452704270, начальник групи-командир машини групи дорожньої техніки інженерно-дорожнього взводу інженерно-технічної роти групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , звільнений наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 158-РС від 16.07.2025 відповідно до пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" У ВІДСТАВКУ ЗА ПІДПУНКТОМ “б” (на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби) і вважати, що справи та посаду здав та направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З 26 липня 2025 року виключити зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. З продовольчого забезпечення виключити з 27 липня 2025 року.
Нарахування та виплата польового забезпечення за період з 15.12.2020 по 26.07.2025 позивачу не здійснювались.
Ураховуючи зазначене, за відсутністю належних доказів забезпечення харчуванням, позивач має право на отримання польових виплат у спірний період в розмірі 100 відсотків добових, що виплачуються під час службових відряджень у межах України.
Таким чином позовні вимоги в цій частині слід задовольнити.
Щодо компенсації за не отримане речове майно суд зазначає таке. 
Статями 1,2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
Відповідно до абз. 2, ч. 1, ст. 9-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 1 розділу І Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України 29.04.2016 № 232 (далі - Інструкція) інструкція визначає завдання, організацію та порядок речового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини), курсантів, військовозобов`язаних, призваних на навчальні та спеціальні збори, резервістів, мобілізованих, студентів цивільних навчальних закладів, які направляються на навчальні збори (далі - військовослужбовці). Відповідно до п.7 розділу ІІІ Інструкції військовослужбовці військової служби за контрактом забезпечуються речовим майном за встановленими нормами, починаючи з дня призначення їх на посаду наказом командира військової частини. 
Згідно з п. 4 розділу ІІІ Інструкції, військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна. 
Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 “Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно”.
Відповідно п.3, Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі:
звільнення з військової служби;
загибелі (смерті) військовослужбовця;
переведення військовослужбовця до інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, правоохоронних органів спеціального призначення і державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями для подальшого проходження військової служби з виключенням із списків особового складу військової частини.
Відповідно п.4, п.5 та п.7 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.
Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком зазначеним у Порядку.
Виплата грошової компенсації здійснюється в межах бюджетних призначень на закупівлю речового майна, передбачених Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецзв`язку, Головному управлінню розвідки Міноборони та Управлінню державної охорони на відповідний рік. 
Як вже зазначалося судом раніше, 15.07.2025 позивач перед звільненням з військової служби звернувся до відповідача з рапортом, в якому просив, зокрема, здійснити нарахування та виплату компенсації за не отримане речове майно.
Оскільки позивач до звільнення з військової служби звернувся з рапортом до відповідача щодо виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно під час проходження військової служби, однак наказ з цього питання відповідачем не видавався, такої виплати як на момент звільнення з військової служби, так і під час розгляду справи в суді, позивач не отримав.
За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, чим порушив права позивача на отримання гарантованих державою компенсаційних виплат.
Отже, позовні вимоги в цій частині слід задовольнити.
Що стосується інших обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, то суд вважає за необхідне зауважити, що у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі Проніна проти України зазначено, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника. Виходячи з позиції цього суду, що висловлена в пункті 42 рішення Бендерський проти України, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.
Вказані вимоги зобов`язують суди при вирішенні справи у кожному конкретному випадку вживати передбачені законом заходи з метою з`ясування всіх обставин у справі, що мають значення для вирішення спору, встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин з метою з`ясування об`єктивних причин та факторів, що зумовили настання для платника негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту, та в достатній мірі висвітлити мотиви прийняття конкретних рішень.
З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам, оскільки вони не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.
Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, положень проаналізованого законодавства, наявних у матеріалах справи доказів та встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», а інших судових витрат ним не заявлено, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Соколової Ганни Юріївни в інтересах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язати вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року включно із застосуванням базового місяця – грудень 2023 року. 
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року включно із застосуванням базового місяця – березень 2018 року, з урахуванням проведених виплат.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023, 2024 роки. 
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023, 2024 роки.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 щорічної разової виплати до Дня Незалежності України за 2025 рік. 
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову виплату до Дня Незалежності України за 2025 рік.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 польового забезпечення у період з 15.12.2020 по 26.07.2025. 
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити польове забезпечення ОСОБА_1 за період з 15.12.2020 по 26.07.2025. 
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя 	Є.О. Кисельова