ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1050/26 Справа № 192/124/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - Стрельников О. О. Суддя у 2-й інстанції - Піскун  О. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Сидоренко Альони Сергіївни з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження на постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2026 року стосовно
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , працює в ГУНП в Дніпропетровській області,
у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі — КУпАП),
ВСТАНОВИВ:
Зміст оскарженого судового рішення. 
Постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Відповідно до постанови суду першої інстанції, 16 січня 2026 року приблизно о 10 год. 55 хв., по вул. Миру, буд. № 16 в с. Вишневе, Дніпровського (колишнього Солонянського) району, Дніпропетровської області, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем SKODA RAPID, номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 21074 номерний НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався назустріч. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, автомобілі отримали механічні ушкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 12.1 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала. 
В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження захисник зазначає, що розгляд справи був призначений судом на 11 лютого 2026 року, тоді як 10 лютого 2026 року у адвоката виникло зобов`язання щодо захисту прав ОСОБА_1 у цій справі та необхідністю ознайомитися з матеріалами справи, підготування лінії захисту та узгодження позиції, тому ним було подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення судового розгляду на іншу дату, однак суд розглянув справу 11 лютого 2026 року і таким чином позбавив апелянта права на професійну правничу допомогу. Копію постанови було отримано лише 18 лютого 2026 року. Також просить врахувати, що 18 лютого 2026 року захиснику була виконана термінова операція та лікування тривало до 20 лютого 2026 року. Вказані обставини об`єктивно унеможливили своєчасне звернення до суду з апеляційною скаргою та виконання зобов`язань адвоката за договором про надання правничої допомоги від 10 лютого 2026 року.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив обставини у справі, а також порушено процесуальні права, передбачені КАС України, ст. 59, 64 Конституції, ст. 268 КУпАП, оскільки залишено поза увагою заяву захисту про відкладення розгляду справи через відсутність витягу з договору, тобто з формальних підстав унеможливило доступ апелянта до правосуддя, захисту його прав та інтересів.
Суд першої інстанції не надав належної оцінки тій обставині, що ОСОБА_1 не порушив п. 12.1 ПДР, рух його автомобіля був на максимально малій швидкості, а причиною виносу транспортного засобу на зустрічну смугу стала засніжена ожеледиця на дорозі, у зв`язку з чим він не впорався з керуванням через дорожнє покриття, вкрите сніго-льодовим покривом та не оброблено спецзасобами. На даному відрізку дороги були відсутні дорожні знаки, а саме 7.12, які попереджають про ожеледицю. У схемі місця ДТП також зафіксовано про неналежний стан покриття проїзної частини та була засніжена. Тому ОСОБА_1 не мав технічної можливості уникнути зіткнення, а його вина є недоведеною.
Крім того, суд взяв до уваги в якості доказу вини пояснення зацікавленої особи — ОСОБА_2 , який є учасником ДТП, тому його пояснення є неналежним доказом, як і схема місця ДТП, оскільки не підтверджує обставини справи, не містить як були розташовані транспортні засоби, місце удару, тощо, а лише підтверджує наявні розмітки дорожнього руху. 
Позиції учасників апеляційного розгляду.
В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисник та потерпілий не з`явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, клопотань про відкладення апеляційного розгляду не подавали. 
Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб. (ч. 6 ст. 294 КУпАП)
Мотиви апеляційного суду.
Вирішуючи клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови, апеляційний суд доходить висновку, що строк апеляційного оскарження пропущений з поважних причин, у зв`язку з чим підлягає поновленню з метою забезпечення права на апеляційне оскарження рішення суду.
Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.
Висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, є законним та відповідає фактичним обставинам справи. 
Відповідальність за ст. 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. 
Вина ОСОБА_1 підтверджується доказами, дослідженими в суді першої інстанції та перевіреними апеляційним судом, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 589491 від 16.01.2026, схемою місця ДТП від 16.01.2026, на якій зафіксовано місцерозташування транспортних засобів, їх механічні пошкодження та місце зіткнення, а також напрямки руху транспортних засобів, письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 від 16.01.2026, відповідно до яких останній, керував автомобілем «ВАЗ 21074» та при русі в нього на швидкості в`їхав автомобіль патрульної служби «Шкода Рапід» в праву сторону транспортного засобу, фотографіями транспортних засобів після зіткнення, на яких зафіксовані їх механічні пошкодження. 
Схемою місця ДТП зафіксовано рух транспортних засобів, при цьому місце їх зіткнення відбулося на смузі руху автомобіля «ВАЗ», тобто на зустрічній смузі руху для транспортного засобу «Шкода Рапід» під керування водія ОСОБА_1 . На транспортному засобі “Шкода Рапід” наявні пошкодження правого крила, бампер, права фара, праве переднє колесо, а на автомобілі “ВАЗ” пошкоджені дві передні фари, капот, переднє крило з лівого та правого боку, лобове скло.
Відповідно до п. 12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Таким чином, зі схеми місця ДТП та наявних на транспортних засобах пошкодженнях слідує, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Шкода Рапід», не вибрав безпечної швидкості руху та не врахував дорожню обстановку, відтак не міг постійно контролювати рух транспортного засобу, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «ВАЗ» на зустрічній смузі руху.
В апеляційній скарзі сторона захисту стверджує, що ОСОБА_1 не мав технічної можливості уникнути зіткнення, оскільки рухався на максимально малій швидкості, а причиною виносу транспортного засобу на зустрічну смугу стала засніжена ожеледиця на дорозі, у зв`язку з чим він не впорався з керуванням через дорожнє покриття. 
Проте апеляційний суд вважає такі доводи неспроможними, оскільки в даній ситуації ОСОБА_1 під час керування ним транспортним засобом зобов`язаний був дотримуватися вимог п. 12.1 ПДР та під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху повинен був ураховувати відповідну дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Таким чином, можливість для ОСОБА_1 уникнути даної ДТП визначалась для нього виконанням вимог пункту 12.1 ПДР, порушення якого і знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної ДТП.
Неаргументованими є твердження захисника, що схема місця ДТП не підтверджує обставини справи, не містить як були розташовані транспортні засоби, місце зіткнення, а лише підтверджує наявні розмітки дорожнього руху. Як видно зі схеми, в ній містяться відповідні відомості щодо розташування транспортних засобів, напрямок їх руху, місце зіткнення, їх місцерозташування після зіткнення та наявні пошкодження, тому підстав визнавати її неналежним доказом не встановлено. Крім того, схема підписана учасниками пригоди без жодних зауважень.
Апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані посилання захисника в апеляційній скарзі, що пояснення ОСОБА_2 є неналежним доказом, оскільки він є учасником ДТП та відповідно зацікавленою особою. Письмові пояснення потерпілого ОСОБА_2 повністю узгоджуються з наявними в матеріалах справи доказами, зокрема зі схемою місця ДТП, тому відсутні підстави ставити під сумнів їх достовірність, а відтак суд першої інстанції обґрунтовано взяв їх до уваги в якості доказу вини ОСОБА_1 .
Не знайшли свого підтвердження доводи захисника про допущення судом порушень процесуальних прав, передбачених КАС України, ст. 59, 64 Конституції України, ст. 268 КУпАП у зв`язку з залишенням поза увагою заяви захисту про відкладення розгляду справи через відсутність витягу з договору з огляду на таке.
Відповідно до ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.
Як встановлено вимогами ч. 2 ст. 271 КУпАП повноваження адвоката на участь у розгляді справи підтверджуються довіреністю на ведення справи, посвідченою нотаріусом або посадовою особою, якій відповідно до закону надано право посвідчувати довіреності, або ордером чи дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги. До ордера обов`язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника. Витяг засвідчується підписами сторін.
Водночас захисником до своєї заяви про відкладення судового засідання на підтвердження своїх повноважень долучено лише ордер, проте витяг з договору, який має бути обов`язково доданий до ордера, в якому зазначаються повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника, не долучений, а відтак суд обґрунтовано не взяв до уваги заяву захисника, оскільки його повноваження відповідно до вимог ч. 2 ст. 271 КУпАП не були підтвердженні.
При цьому неаргументованими є посилання захисника на положення КАС України з огляду на те, що порядок провадження у справах про адміністративні правопорушення в районних судах визначається КУпАП, а не КАС України.
Отже, за результатами дослідження доказів, суд апеляційної інстанції доходить висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 порушення п. 12.1 ПДР, що знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням цієї дорожньо-транспортної пригоди, а його дії апеляційний суд кваліфікує за ст. 124 КУпАП як порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Всупереч твердженням захисника в апеляційній скарзі, всі обставини ДТП судом першої інстанції встановлені належним чином, а доказам надана належна правова оцінка.
Зазначені вище докази є належними та допустимими в розумінні ст. 251 КУпАП, а з огляду на їх сукупність і узгодженість, є достатніми для встановлення необхідних фактичних обставин справи та належного її розгляду.
Будь-яких невідповідностей вимогам КУпАП під час оформлення зазначених вище матеріалів, які б могли вплинути на висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 та наявності в його діях складу правопорушення, під час апеляційного перегляду не встановлено. 
Отже, апеляційний суд доходить висновку про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, яке ґрунтується на належних, достовірних та достатніх доказах та відповідно про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог статей 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.
Порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи. 
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, а відтак постанову місцевого суду слід залишити без змін.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання захисника Сидоренко Альони Сергіївни задовольнити та поновити їй строк апеляційного оскарження постанови Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2026 року.
Апеляційну скаргу захисника Сидоренко Альони Сергіївни залишити без задоволення.
Постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2026 року стосовно ОСОБА_1  за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя        О. П. Піскун