УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №935/1782/25 Головуючий у 1-й інст. Василенко Р. О. 
Категорія 39 Доповідач Галацевич О. М.  

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого – судді Галацевич О.М., 
суддів: Григорусь Н.Й., Панкеєвої В.А., 
розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус», 
на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 23 грудня 2025 року, ухвалене суддею Василенком Р.О. у м.Коростишеві, 
у справі №935/1782/25 за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У липні 2025 року Акціонерне товариство «Комерційний банк «Глобус» (далі – АТ «КБ «Глобус», Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 05.06.2020 станом на 01.03.2025 у розмірі 43 086,51 грн, з яких: 37 178,60 грн – прострочена заборгованість за кредитом, 5 907,91 грн – прострочена заборгованість за комісією.
Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 23 грудня 2025 року у задоволенні позову АТ «КБ «Глобус» відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням, представник Банку подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати й ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити, а також стягнути судові витрати.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що 19.03.2021 приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис №33673 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №40325110 від 05.06.2020 за період з 11.08.2020 по 31.12.2020 у розмірі 46 738,73 грн та 1 200 грн витрат за вчинення нотаріальної дії, а всього 47 938,73 грн. Разом із тим постановою державного виконавця від 28.03.2024 виконавчий документ повернуто стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення.
Також вказує, що 25.08.2022 набрав чинності Закон України від 27.07.2022 №2455-ІХ, яким у період дії воєнного стану заборонено примусове виконання виконавчих написів нотаріусів, а пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №164 встановлено заборону на вчинення виконавчих написів щодо кредитних договорів, які не є нотаріально посвідченими. З огляду на це Банк звернувся до суду з даним позовом з метою захисту своїх прав та інтересів.
Апелянт вважає, що надані до суду розрахунок заборгованості та виписки по особовому рахунку відповідача відповідають вимогам Закону України «Про банки і банківську діяльність» та є належними і допустимими доказами у справі. Зазначає, що після вчинення виконавчого напису відповідачка здійснювала погашення заборгованості не відповідно до погодженого графіка та не в установлені договором строки, у зв`язку з чим станом на момент звернення до суду розмір заборгованості є іншим, ніж зазначений у виконавчому написі. Також указує, що, сплачуючи кошти в рахунок погашення кредиту, ОСОБА_1 фактично визнала наявність заборгованості. Крім того, звертає увагу, що Банк надав відповідачці кредитні кошти для придбання товару, а відтак діяв відповідно до вимог чинного законодавства.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надійшов.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти, а позичальник - повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Разом з тим, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України у разі пред`явлення кредитором вимоги про дострокове повернення кредиту змінюється строк виконання основного зобов`язання.
Із матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що 05.06.2020 між ОСОБА_1 та АТ «КБ «Глобус» укладено договір споживчого кредиту шляхом підписання заяви-анкети №40325110 про приєднання до договору про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого Банк взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит у сумі 45 723,60 грн строком на 24 місяці з 05.06.2020 по 04.06.2022, із пільговим періодом 4 місяці з 05.06.2020 по 05.10.2020, комісією за управління кредитом 3,00%, процентною ставкою 0,0001%, ануїтетною схемою повернення кредиту, реальною процентною ставкою 66,17% та загальною вартістю кредиту 74 529,51 грн (а.с.11).
Підписанням цієї заяви відповідач підтвердив, що акцептує публічну пропозицію Банку на укладення договору споживчого кредиту АТ «КБ «Глобус» для фізичних осіб, яка розміщена на сайті Банку globusbank.com.ua, у повному обсязі з урахуванням Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів, Паспорта споживчого кредиту, що у сукупності становлять договір про надання споживчого кредиту, укладення якого відповідач підтверджує та зобов`язується виконувати його умови. Договір вважається укладеним з моменту отримання Банком заповненої та підписаної відповідачем заяви-анкети про приєднання до договору.
Банк свої зобов`язання за договором виконав, надавши ОСОБА_1 кредитні кошти у сумі 45 723,60 грн.
З метою досудового врегулювання спору Банк звернувся до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області, яким 19.03.2021 вчинено виконавчий напис №33673 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором споживчого кредиту №40325110 від 05.06.2020 за період з 11.08.2020 по 31.12.2020 у розмірі 46 738,73 грн та 1 200 грн витрат за вчинення нотаріальної дії, а всього 47 938,73 грн (а.с.12). Постановою державного виконавця від 28.03.2024 виконавчий документ (виконавчий напис №33673) повернуто стягувачу (а.с.77).
04.03.2025 АТ «КБ «Глобус» направило на адресу ОСОБА_1 лист-вимогу №1-633 про повернення заборгованості за споживчим кредитом за період з 05.06.2020 по 01.03.2025 у розмірі 43 086,51 грн (а.с.17), який залишено відповідачем без належного реагування.

Також Банк надав суду тарифи на банківські операції та послуги при обслуговуванні споживчого кредиту для фізичних осіб у межах програми цільового роздрібного кредитування «Кредит на товари» та виписку про рух коштів по особовому рахунку за період з 13.07.2020 по 17.02.2024.
Згідно з розрахунком заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «КБ «Глобус» за кредитним договором №40325110 від 05.06.2020 станом на 01.03.2025 залишок боргу становить: 37 178,60 грн – прострочена заборгованість за кредитом, 5 907,91 грн – прострочена заборгованість за комісією (а.с.27–34).
Отже, у зв`язку з порушенням відповідачем умов договору, станом на 01.03.2025 утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 43 086,51 грн.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що позивач уже реалізував своє право на стягнення заборгованості шляхом звернення до нотаріуса та вчинення виконавчого напису.
Зазначив, що сума заборгованості, визначена у виконавчому написі нотаріуса, відрізняється від суми, заявленої до стягнення у даній справі, у зв`язку з чим дійшов висновку про зміну позивачем умов зобов`язання та відсутність у нього права повторного звернення з вимогою про стягнення заборгованості.
Крім того, суд першої інстанції вказав, що звернення позивача із вимогою про стягнення заборгованості після вчинення виконавчого напису суперечить положенням статті 61 Конституції України щодо недопустимості подвійного притягнення до відповідальності.
Також суд дійшов висновку, що надані позивачем докази, зокрема розрахунок заборгованості та виписка по рахунку, не є належними та допустимими доказами, оскільки не підтверджують первинними документами факту видачі кредиту та його часткового погашення.
Апеляційний суд не може погодитись з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №201/11696/16-ц (провадження №61-26838св18) визначив, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 липня 2019 року у справі №916/3006/17 (провадження №12-278гс18) також визначила вчинення виконавчого напису, як позасудовий порядок врегулювання спору, вказавши, що «хоч на момент звернення до нотаріуса Банк уже застосував один з передбачених пунктом 6.2 іпотечного договору способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя - в судовому порядку, але подальше звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису (в позасудовому порядку) не суперечить положенням іпотечного договору та положенням Закону України «Про іпотеку», зважаючи на відсутність у цій справі спору щодо наявності боргу і його розміру, вказаного у виконавчому написі нотаріуса». Таким чином, сам по собі виконавчий напис нотаріуса є розпорядженням нотаріуса щодо стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, вчиненим на документах, що встановлюють заборгованість (стаття 87 Закону України «Про нотаріат»), та є способом захисту цивільних прав стягувача у позасудовому (безспірному) порядку. Відтак наявність виконавчого напису не ставить у залежність реалізацію особою права на судовий захист, оскільки таке право гарантоване статтею 55 Конституції України.
Отже, висновок суду першої інстанції про неможливість повторного звернення Банку до суду є помилковим.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису 19.03.2021 про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 46 738,73 грн за період з 11.08.2020 по 31.12.2020 свідчить про реалізацію кредитором права на дострокове повернення всієї суми заборгованості, що за своєю правовою природою є пред`явленням вимоги у розумінні частини другої статті 1050 ЦК України.
Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 та від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц, після спливу визначеного договором строку кредитування або після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове повернення кредиту право на нарахування процентів за користування кредитом припиняється.
За таких обставин нарахування після 19.03.2021 будь-яких платежів, у тому числі комісії за обслуговування кредиту, є безпідставним.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що в кредитному договорі не визначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг, за які встановлено щомісячну комісію, а позивачем не надано доказів погодження таких послуг із відповідачем.
За таких обставин положення договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19, постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 та постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі №204/224/21.
Враховуючи викладене, підстав для стягнення заборгованості за комісією у розмірі 5 907,91 грн не вбачається.
Разом з тим, апеляційний суд враховує, що відповідно до відомостей з автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавчі провадження, відкриті на підставі виконавчого напису нотаріуса №33673 від 19.03.2021, завершені, при цьому доказів фактичного стягнення заборгованості в межах таких проваджень матеріали справи не містять.
Факт завершення виконавчих проваджень не свідчить про виконання зобов`язання боржником та погашення заборгованості, а відтак не є підставою для зменшення розміру заявлених до стягнення вимог.
Крім того, відповідачка не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження погашення заборгованості, а також не спростувала наданий позивачем розрахунок заборгованості в частині основного боргу.
За таких обставин підстави вважати, що заборгованість за кредитним договором у будь-якій частині була погашена, відсутні.
Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 37 178,60 грн.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається з матеріалів справи, АТ «КБ «Глобус» сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3028,00 грн та за подання апеляційної скарги у розмірі 4542,00 грн, а всього 7570,00 грн.
Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме на суму 37 178,60 грн із заявлених 43 086,51 грн, що становить 86,29 % від заявлених вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6533,15 грн.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу апеляційний суд зазначає таке.
Відповідно до статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат позивачем надано : договір №010725 від 01 липня 2025 року про надання правничої допомоги адвокатом Рибитвою О.А. для АТ «КБ «Глобус», акт прийому-передачі послуг від 02 липня 2025 року на суму 7 500,00 грн; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, довіреність на представництво інтересів АТ «КБ «Глобус» адвокатом Рибитвою О.А., платіжну інструкцію №8535 від 18 липня 2025 року про оплату послуг адвоката.

З урахуванням того, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на 86,29 % від заявлених вимог, а також враховуючи характер спору, обсяг наданих послуг та принцип розумності і співмірності витрат, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6471,75 грн.
Керуючись ст.ст.259, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» задовольнити частково.
Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 23 грудня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.
Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» (місцезнаходження: м.Київ, Куренівський провулок, 19/5, код ЄДРПОУ 35591059) заборгованість за тілом кредиту в сумі 37 178,60 грн за договором споживчого кредиту №40325110 від 05 червня 2020 року.
Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» (місцезнаходження: м.Київ, Куренівський провулок, 19/5, код ЄДРПОУ 35591059) судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій в розмірі 6533,15 грн, а також 6471,75 грн витрат на професійну правничу допомогу.
У решті вимог позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий   Судді