Справа № 283/1465/24
провадження №2-о/283/4/2026

Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
27 лютого 2026 року Малинський районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді Ярмоленка В.В., з секретарем судового засідання Селіною А.І., присяжних Лісовської І.В., Мельниченко О.В. розглянувши у закритому судовому засіданні в місті Малині цивільну справу 
за заявою Органу опіки та піклування Малинської міської ради
заінтересована особа:  ОСОБА_1 ,
про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуном,
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позицій сторін 
12 червня 2024 року представник заявника Кучер Л., яка діє на підставі довіреності №418/03-23 від 04 червня 2024 року, звернулася до суду Малинського районного суду з заявою про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуном, в обґрунтування якої зазначила, що рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 18.04.2007 року встановлено над ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , опіку та призначено їй опікуна її матір ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
На даний час ОСОБА_3 та сестра ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно довідок ЛКК №213 від 07.05.2024 та №214 від 07.05.2024 року за станом здоров`я не можуть здійснювати догляд ОСОБА_2 . 
ОСОБА_2 є особою з інвалідністю першої групи діагнозом дитячий церебральний параліч, згідно висновку судової медичної експертизи внаслідок хронічного стійкого психічного захворювання вона може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними це підтверджується довідкою МСЕК від 01.01.1995. ОСОБА_2 потребує постійної сторонньої допомоги та нагляду, встановлений діагноз пов`язаний з психічним захворюванням та група була встановлена 11.01.1995 безтерміново. 
До органу опіки та піклування звернувся ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який вияв бажання здійснювати обов`язки опікуна з правами та обов`язками опікуна/піклувальника ознайомлений. 
Представник орагну опіки та піклування в заяві просить суд призначити опікуном над ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у разі визнання її недієздатною ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Явка сторін по справі:
Представник заявника Кучер Л. в судове засідання не з`явилася, 17 лютого 2026 року подала до суду заяву про участь без участі представника за наявними у справі документами.
Заінтересована особа ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.
Адвокат Тимошенко С.В. в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується подана заява, заслухавши пояснення учасників процесу та надавши об`єктивну оцінку зібраним у справі доказам, що мають істотне юридичне значення для правильного вирішення спору по суті, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог, викладених у заяві про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Судом встановлено, що 18 квітня 2007 року Малинський районний суд Житомирської області визнав ОСОБА_2 1978 року народження недієздатною та встановив на нею опіку, призначено опікуном ОСОБА_3 1952 року народження .
Випискою медико-соціальної експертної комісії №112677 від 11 січня 1995 року ОСОБА_2 є особою з інвалідністю першої групи діагнозом дитячий церебральний параліч, згідно висновку судової медичної експертизи внаслідок хронічного стійкого психічного захворювання вона може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує постійної сторонньої допомоги та нагляду, встановлений діагноз пов`язаний з психічним захворюванням. 
Довідкою лікарсько-консультаційної комісії №212 від 07.05.2024 та №282 від 02.06.2024 ОСОБА_2 встановлено діагноз F73, інвалід І групи безстроково від 11.01.1995 р, потребує постійного стороннього догляду та нагляду.
Довідками лікарсько-консультаційної комісії №213;№214;№231 від 07.05.2024 та №322 від 07.06.2024 ОСОБА_3 та сестра ОСОБА_4 за станом здоров`я не можуть здійснювати догляд за ОСОБА_2 .
Характеристикою директора ТОВ «Малинський деревопереробний комплекс» ОСОБА_1 працює підсобним робітником з 22.05.2023 р. За період роботи зарекомендував себе відповідальним працівником, до роботи ставиться сумлінно, всі доручення виконує вчасно і якісно. Жодної скарги від начальника виробництва не надходило. За характером спокійний та врівноважений, негативних проявів не було. 
Заявою ОСОБА_3 від 07.05.2024 просила усунути від виконання обов`язків опікуна та призначити опікуном ОСОБА_1 стосовно недієздатної ОСОБА_2 . Заявою від 07.05.2024 ОСОБА_1 просив призначити його опікуном стосовно ОСОБА_2 
09 червня 2007 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 09 червня 2007 року. 
Протоколом №5 засідання опікунської ради виконавчого комітеті Малинської ради від 22.05.2024 року та рішенням Виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області та поданням від 11.06.2024, встановлено можливість призначення опікуном ОСОБА_1 над ОСОБА_2 . 
Актом №199 обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства / фактичного місця місця проживання особи від 20.05.2024 ОСОБА_3 , з яких встановлено, що фактичний догляд за ОСОБА_3 здійснює ОСОБА_1 . 
Ухвалою Малинського районного суду Житомирської області від 20 серпня 2024 року призначено судово-психіатричну експертизу проведення доручено Державній установі «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України».
Листом 20/02/12-2026 від 09.01.2023 за підписом начальника філії Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» Крижановської Н.В. повернено ухвалу суду без виконання, так станом на 09.01.2026 на СПЕ-зу заявник не звернувся, телефон, який зазначений в матеріалах справи, не відповідає. 

Мотиви та застосовані норми права.
Відповідно до статті 293 Цивільний процесуальний кодекс України (далі – ЦПК України) окреме провадження є видом непозовного цивільного судочинства, у порядку якого суд розглядає справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 295 ЦПК України до справ окремого провадження належать, зокрема, справи про визнання фізичної особи недієздатною.
Особливість зазначеної категорії справ полягає у тому, що наслідком їх розгляду є істотне втручання у сферу цивільної дієздатності особи, яка відповідно до статті 30 Цивільний кодекс України (далі – ЦК України) визнається здатною своїми діями набувати для себе цивільних прав та створювати цивільні обов`язки, здійснювати їх та нести відповідальність за їх невиконання.
Згідно ч. 3 ст. 296 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім`ї, близькими родичами, органом опіки та піклування або психіатричним закладом.
Цивільна дієздатність фізичної особи є презюмованою та повною з досягненням повноліття (стаття 34 ЦК України). Отже, саме на заявника покладається обов`язок доведення обставин, що спростовують цю презумпцію.
Відповідно до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.
Статтею 39 ЦК України визначено, що підставою для визнання особи недієздатною є хронічний, стійкий психічний розлад. Внаслідок якого вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій або керувати ними.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це.
Згідно вимог ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.
Згідно ч. 6 ст. 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років.
В силу ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна.
Встановлення психічного стану особи потребує спеціальних знань у галузі психіатрії, а тому відповідно до частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у випадках, коли для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання.
Більше того, у справах про визнання особи недієздатною призначення судово-психіатричної експертизи є обов`язковим, оскільки саме її висновок є єдиним належним та допустимим доказом, який дозволяє суду зробити обґрунтований висновок щодо психічного стану особи на момент розгляду справи.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду було призначено судово-психіатричну експертизу. Проте, відповідно до листа спеціалізованої установи судової психіатрії, особа, щодо якої розглядається питання про визнання її недієздатною, на обстеження не з`явилася, на телефонні дзвінки не відповідає, у зв`язку з чим проведення експертного дослідження стало неможливим.
Відповідно до статті 109 ЦПК України у разі ухилення особи від участі в експертизі суд залежно від того, хто саме ухиляється та яке значення має експертиза, може визнати факт, для з`ясування якого вона призначалася, встановленим або відмовити у його визнанні.
У даному випадку саме заявник зобов`язаний довести наявність підстав для визнання особи недієздатною. За відсутності висновку судово-психіатричної експертизи суд позбавлений можливості встановити факт наявності у особи хронічного, стійкого психічного розладу та його юридично значущих наслідків. Тому застосування положень статті 109 ЦПК України в аспекті визнання відповідного факту встановленим є неможливим.
Судом встановлено, що заявник — орган опіки та піклування — подав клопотання про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних у справі матеріалів.
Разом з тим, відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Процесуальна позиція заявника щодо розгляду справи без його участі не звільняє його від обов`язку доведення підстав заявлених вимог та не може компенсувати відсутність обов`язкового доказу — висновку судово-психіатричної експертизи.
Заінтересована особа неодноразово не з`являлася в судові засідання, про причини неявки суд не повідомляла. Невиконання ухвали суду про проходження судово-психіатричної експертизи фактично унеможливило отримання ключового доказу у справі.
Разом із тим, навіть така процесуальна поведінка не звільняє суд від обов`язку постановити законне та обґрунтоване рішення виключно на підставі належних і допустимих доказів.
Відповідно до статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Отже, задоволення заяви автоматично тягне встановлення опіки та призначення опікуна, що істотно впливає на правовий статус особи.
З огляду на презумпцію цивільної дієздатності, суд може вдатися до такого втручання лише за наявності беззаперечних, належних та допустимих доказів.
Надані заявником письмові документи (медичні довідки, характеристики, акти обстеження умов проживання тощо) за відсутності судово-психіатричного висновку не можуть вважатися достатніми доказами на підтвердження саме тих обставин, які передбачені статтею 39 ЦК України.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням на підставі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього їх дослідження.
Оцінивши наявні у справі матеріали, суд дійшов висновку, що у справі відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували наявність у особи хронічного, стійкого психічного розладу та її повну неспроможність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.
За відсутності висновку судово-психіатричної експертизи суд позбавлений можливості встановити юридично значущі обставини, з якими закон пов`язує можливість визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна.
Отже, заявником не доведено обставин, які відповідно до статті 39 ЦК України є підставою для визнання фізичної особи недієздатною, а тому правові підстави для задоволення заяви відсутні.
Керуючись ст. 264, 265, 241, 300 ЦПК України, 
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви органу опіки та піклування Малинської міської ради про визнання ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна ОСОБА_1 — відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя

Присяжні