КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 квітня 2026 року № 320/44888/25
Суддя Київського окружного адміністративного суду Парненко В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування постанов, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач), в якому просить суд: 
- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 29.08.2025 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 в розмірі 1700 грн, оскільки вона винесена без урахування поважних причин невиконання судового рішення та наданих доказів;
- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 29.08.2025 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 в розмірі 3400 грн, оскільки вона винесена без урахування поважних причин невиконання судового рішення та наданих доказів.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1 від 07.02.2025 головним державним виконавцем Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Задорожною Тетяною Андріївною відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 751/1680/21, виданого 25.12.2024 Голосіївським районним судом м. Києва про відібрання в позивача малолітньої дитини, ІНФОРМАЦІЯ_1 , та передачі її матері ОСОБА_2 . Боржнику надано строк 10 робочих днів для добровільного виконання рішення. На переконання позивача оскаржувані постанови є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки державний виконавець не встановив наявності факту відсутності поважних причин невиконання боржником рішення суду у встановлений строк, хоча боржник подав заяву про відкладення заздалегідь, а згодом надав документи про лікування дитини саме на 12.08.2025, що є поважною причиною. Зміна місця лікування не є підставою для визнання причин неповажними, оскільки мета - оздоровлення дитини - досягнута. Для випадку 26.08.2025 державний виконавець не встановив відсутності поважних причин, хоча боржник виконав вимогу бути за адресою, надав доступ виконавцю та службі у справах дітей, а невиконання обумовлено опором дитини та її відмовою їхати, погіршенням стану здоров`я. При цьому судове рішення не зобов`язує боржника силою передавати дитину чи допускати матір, тому штраф незаконний, а дії виконавця порушують пріоритет найкращих інтересів дитини. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 320/44888/25 передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Парненко В.С.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.09.2025 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Суд вважає відповідача належним чином повідомленим про можливість подання відзиву у зазначені строки та належним чином повідомленим про судовий розгляд справи.
В матеріалах справи відсутній відзив на позовну заяву. 
24.09.2025 судом зареєстровано заяву представника ОСОБА_2 про залучення у справу в якості третьої особи на стороні відповідача, яка була подана 17.09.2025 шляхом використання системи «Електронний суд».
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.10.2025 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 .
Пояснення від третьої особи щодо предмета спору до суду не надходили. 
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
07.02.2025 головним державним виконавцем Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Задорожною Тетяною Андріївною на підставі виконавчого листа №751/1680/21, виданого 25.12.2024 Голосіївським районним судом міста Києва про «Відібрати в ОСОБА_1 малолітню дитину - ОСОБА_3 та передати матері ОСОБА_2 », винесено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_2, якою постановлено, що позивачу (боржнику) необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.
Вимогою державного виконавця від 26.02.2025 за адресою м. Київ вул. Заливна, 5 на 28.02.2025 о 13:00 год. призначено виконання рішення суду з відібрання в ОСОБА_1 малолітньої дитини ОСОБА_3 та передачі дитини матері ОСОБА_2 . 
Постановою державного виконавця від 26.02.2025 для недопущення порушення прав дитини залучено працівників Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської РДА.
Постановою державного виконавця від 26.02.2025 залучено працівників Голосіївське управління поліції ГУНП у м. Києві для забезпечення охорони громадського порядку та фізичного захисту державних виконавця/ів та залучених осіб, при проведенні виконавчих дій, які будуть проводитись м. Київ вул. Заливна, 5. 
Згідно акту державного виконавця від 28.02.2025 боржник за вказаною адресою з дитиною відсутній. В телефонній розмові з боржником по відео-зв`язку останній повідомив, що має намір добровільно виконати рішення суду. 
Вимогою державного виконавця від 24.04.2025 призначено виконавчі дії відібрання в ОСОБА_1 дитини ОСОБА_3 та передачі дитини матері ОСОБА_2 на 09.05.2025 о 14:00 год за адресою м. Київ вул. Заливна, 5.
Постановою державного виконавця від 05.05.2025 для недопущення порушення прав дитини залучено працівників Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської РДА.
Постановою державного виконавця від 05.05.2025 залучено працівників Голосіївського управління поліції ГУНП у м. Києві для забезпечення охорони громадського порядку та фізичного захисту державних виконавця/ів та залучених осіб, при проведенні виконавчих дій, які будуть проводитись м. Київ вул. Заливна, 5.
Згідно акту державного виконавця від 09.05.2025 №77/08/87 останнім встановлено, що рішення суду не виконане. Дитина не передана матері та весь час плакала, відмовлялась йти до матері. 
Вимогою державного виконавця від 16.07.2025 призначено виконавчі дії з відібрання в ОСОБА_1 дитини ОСОБА_3 та передачі дитини матері ОСОБА_2 на 12.08.2025 о 14:00 год. за адресою м. Київ вул. Заливна, 5.
Постановою державного виконавця від 16.07.2025 для недопущення порушення прав дитини залучено працівників Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської РДА.
Постановою державного виконавця від 16.07.2025 залучено працівників Голосіївське управління поліції ГУНП у м. Києві для забезпечення охорони громадського порядку та фізичного захисту державних виконавця/ів та залучених осіб, при проведенні виконавчих дій, які будуть проводитись м. Київ вул. Заливна, 5.
Згідно акту державного виконавця від 12.08.2025 встановлено, що 12.08.2025 о 14:00 год. боржник за вказаною адресою з дитиною були відсутні. Під час виконавчих дій, представником боржника подано заяву про інформування щодо поїздки дитини до санітарно-лікувального пансіонату та відкладення виконавчих дій. В телефонній розмові боржник повідомив, що знаходиться із малолітньою дитиною на санаторно-курортному лікуванні в с. Павлово, Закарпатської області, вул. Головна, 206. Державним виконавцем було попереджено представника боржника про необхідність долучення до матеріалів виконавчого провадження підтверджуючих документів про перебування боржника та дитини на санаторно-курортному перебуванні 12.08.2025.
Таким чином, боржником рішення суду протягом 10 днів виконано не було.
У матеріалах справи наявна заява позивача про відтермінування виконавчих дій, які заплановані на 12.08.2025, до повного оздоровлення дитини та поступового налагодження стосунків з матір`ю, враховуючи стан здоров`я дитини, висновок психолога, довідку невролога та відмову матері від участі в налагодженні стосунків. В заяві вказується, зокрема, що мати дитини, перебуваючи постійно за кордоном, не знаходила часу для налагодження відносин з дитиною та не турбувалася про її психологічний стан, що призвело до поглиблення емоційної відстані та ускладнило рекомендоване психологом поступове формування безпечної прив`язаності. На пропозицію налагодження контакту через психолога вона не відреагувала, ігноруючи можливості для спільних консультацій, спрямованих на захист інтересів дитини та її психічного здоров`я, що підтверджується листом Служби у справах дітей та сім`ї від 13.03.2025 № 100/09/0-317-2454, де зафіксовано відсутність згоди або відмова. Дитина досі не оговталася від травматичного досвіду попередніх виконавчих дій 09.05.2025, під час яких вона сильно плакала, чинила опір і пережила значний стрес від насильної спроби розлуки з батьком, що призвело до тривалої емоційної нестабільності. Крім того, постійні обстріли Києва, які тривають і створюють атмосферу постійної загрози, посилили гостру реакцію на стрес у дитини, викликавши глибокий страх і тривогу. Дитина дуже сильно боїться повторного насильного відібрання від батька, що проявляється в постійній тривозі, порушенні сну та униканні будь-яких ситуацій, пов`язаних з розлукою. Це підтверджується довідкою від 31.07.2025 дитячого невролога ОСОБА_4 , де поставлено діагноз "Нервовий стан, гостра реакція на стрес" та рекомендовано санаторно-курортне лікування дитині, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Судом встановлено, що до заяви долучено консультативний висновок спеціаліста КНП «Консультативно-діагностичний центр» Голосіївського район м. Києва від 31.07.2025, згідно якого у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діагноз: Невротичний стан. Гостра реакція на стрес, фобії. Рекомендації: повторний огляд через 3 місяця, КПТ, заняття з психологом, нообут по 0.1 по саше 3 р\\д - 1 місяць, БАК, санаторно-курортне лікування. 
Згідно листа Голосіївського районного в місті Києві центру соціальних служб від 27.05.2025 про організацію надання соціальної послуги з консультування родині ОСОБА_5 зазначено, що дитячо-батьківські відносини характеризуються теплими та довірливими стосунками з батьком. Матір ОСОБА_3 через відсутність налагоджених дитячобатьківських відносин, є емоційно неблизькою для нього. З мамою, ОСОБА_2 дитині потрібно встановити стабільні та емоційно-сприятливі відносини, сформувати прихильність у безпечний для дитини спосіб. 
Вимогою державного виконавця від 19.08.2025 призначено виконавчі дії з виконання рішення суду про відібрання в ОСОБА_1 малолітнього ОСОБА_3 та передачі його матері ОСОБА_2 на 15.00 год 26.08.2025 за адресою АДРЕСА_1 .
Постановою державного виконавця від 19.08.2025 для недопущення порушення прав дитини залучено працівників Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської РДА.
Постановою державного виконавця від 19.08.2025 залучено працівників Голосіївського управління поліції ГУНП у м. Києві для забезпечення охорони громадського порядку та фізичного захисту державних виконавця/ів та залучених осіб, при проведенні виконавчих дій, які будуть проводитись м. Київ вул. Заливна, 5, 26.08.2025 на 15.00.
24.08.2025 позивачем подано до державного виконавця заяву про надання підтверджуючих документів щодо перебування з дитиною у санаторно-лікувальному пансіонаті, згідно якої повідомляється, що поїздка відбулася з метою оздоровлення дитини відповідно до медичних рекомендацій. На 12.08.2025 року позивач з дитиною перебували у санаторно-лікувальному пансіонаті ФОП ОСОБА_7 ( АДРЕСА_2 ), де дитина проходила рекомендовані процедури для відновлення здоров`я, зокрема підводний душ-масаж. Поїздка не була ухиленням від виконання рішення суду, а спрямована виключно на захист інтересів та здоров`я дитини, з урахуванням її психоемоційного стану та постійних обстрілів Києва, що посилюють стрес.
Вимогою державного виконавця від 26.08.2025 призначено виконавчі дії з відібрання в ОСОБА_1 дитини ОСОБА_3 та передачі дитини матері ОСОБА_2 на 28.08.2025 на 10.00 год за адресою м. Київ вул. Юлії Здановської 22/15 , кабінет 2. 
Постановою державного виконавця від 26.08.2025 для недопущення порушення прав дитини залучено працівників Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської РДА.
Постановою державного виконавця від 28.08.2025 відкладено проведення виконавчих дій до 01.09.2025 до 13.00 год, оскільки до Відділу надійшла заява боржника зареєстрована за вхідним номером 19158 від 27.08.2025 про відкладення виконавчих дій у зв`язку з хворобою боржника, до заяви долучено копію виписка з медичної карти амбулаторного хворого від 27.08.2025 (для ОСОБА_1 ). 
Постановою державного виконавця від 28.08.2025 для недопущення порушення прав дитини залучено працівників Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської РДА, у зв`язку з тим, що постановою про відкладення проведення виконавчих дій від 28.08.2025 виконавчі дії з відібрання в ОСОБА_1 дитини ОСОБА_3 та передачі дитини метері ОСОБА_2 призначені на 28.08.2025 на 10.00 год відкладено на 13.00 год 01.09.2025 за адресою АДРЕСА_1. 
Постановою державного виконавця від 29.08.2025 за не виконання рішення суду накладено на боржника штраф на користь держави у розмірі 1700 грн. Зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення. У вказані постанові державним виконавцем встановлено, що вимогою головного державного виконавця від 16.07.2025 виконавчі дії з виконання рішення суду призначено на 12.08.2025 року. 
Згідно акту державного виконавця від 12.08.2025 року боржник був відсутній під час проведення виконавчих дій за адресою м. Київ вул. Заливна, 5 о 14:00 год та у відео-розмові повідомив про те, що з дитиною перебуває на санаторно-курортному лікуванні. Державним виконавцем зобов`язано боржника надати до 26.08.2025 підтверджуючі документи перебування дитини на санаторно-курортному лікуванні. Також представником боржника під час проведення виконавчих дій 12.08.2025 подано заяву про інформування щодо поїздки дитини до санаторно лікувального пансіонату до якої додано копію консультаційного висновку спеціаліста від 31.07.2025, яким рекомендовано санаторно-курортне лікування дитині та пропозицію на бронювання відпочинку в FOREST PLACE №76781 від 07.08.2025 з 12.08.2025 по 22.08.2025 за адресою Закарпатська область, Павлово, вул. Головна, 206. Згідно відповіді на адвокатський запит представника стягувача від 25.08.2025 в маєтку «Форест Плейс» бронювання від боржника не надходило. Натомість боржником подано 26.08.2025 заяву про надання підтверджуючих документів щодо перебування дитини у санаторно-лікувальному пансіонаті, до якої додано копію квитанції ФОП ОСОБА_7 , АДРЕСА_2 та одну квитанцію на сплату однієї процедури підводного масажу. Рішення суду боржником не виконано. Докази перебування боржника та дитини на санаторно-курортному лікуванні не надано.
Постановою державного виконавця від 29.08.2025 за не виконання рішення суду накладено на боржника штраф на користь держави у розмірі 3400 грн. Зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення. У вказані постанові державним виконавцем встановлено, що вимогою державного виконавця від 19.08.2025 виконавчі дії з виконання рішення суду призначено на 26.08.2025 на 15:00 год. 
Згідно акту державного виконавця від 26.08.2025 рішення суду не виконано, боржник не надав доступу до дитини, хвіртка була закрита гратами, виносити дитину на вулицю боржник відмовився. Після того як державний виконавець потрапив до будинку, боржник весь час тримав дитину на руках, а також відмовив матері зайти до будинку разом з державним виконавцем. Державним виконавцем відкладено виконавчі дії на 17:00 год того ж дня за адресою м. Київ вул. Ю. Здановської, 22/15, каб. № 2 у Голосіївському ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), однак боржник з' явився сам, без дитини та в усному порядку повідомив що дитина відмовилась їхати. Рішення суду не виконано.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).
Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з пункту 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Статтею 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Статтею 26 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Частиною 5 вказаної статті 26 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення визначений статтею 63 Закону №1404-VIII.
Відповідно частини 1 статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною 6 статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. 
Згідно з частиною 2 статті 63 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Відповідно частини 3 статті 63 Закону №1404-VIII виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Аналіз наведених норм свідчить, що державний виконавець наділений правом накладення на боржника штрафу у разі невиконання боржником рішення суду за відсутності поважних причин для такого невиконання.
Суд зазначає, що за своєю природою штраф - це міра адміністративної відповідальності. Штрафи представляють собою грошові стягнення, тобто є обтяженням майнового характеру для учасників виконавчого провадження. 
Також суд звертає увагу на те, що визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме невиконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником, та які не залежали від його волевиявлення.
Згідно з статтею 64 Закону №1404-VIII під час виконання рішення про відібрання дитини державний виконавець проводить виконавчі дії за обов`язковою участю особи, якій дитина передається на виховання, із залученням представників органів опіки і піклування. 
За необхідності державний виконавець може звернутися до суду з поданням щодо вирішення питання про тимчасове влаштування дитини до дитячого або лікувального закладу.
У разі якщо боржник перешкоджає виконанню рішення про відібрання дитини, до нього застосовуються заходи, передбачені цим Законом.
Частиною 1 та 2 статті 75 Закону №1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 18.07.2023 року по справа № 380/16763/22 зазначає, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення).Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем. Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.
Судом встановлено, що головним державним виконавцем Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Задорожною Тетяною Андріївною на підставі виконавчого листа №751/1680/21, виданого 25.12.2024 Голосіївським районним судом міста Києва про «Відібрати в ОСОБА_1 малолітню дитину - ОСОБА_3 та передати матері ОСОБА_2 », винесено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_2, якою постановлено, що позивачу (боржнику) необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.
Постановою державного виконавця від 29.08.2025 за не виконання рішення суду накладено на боржника штраф на користь держави у розмірі 1700 грн. Зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення. 
Постановою державного виконавця від 29.08.2025 за не виконання рішення суду накладено на боржника штраф на користь держави у розмірі 3400 грн. Зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення. 
На переконання позивача оскаржувані постанови є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки державний виконавець не встановив наявності факту поважних причин невиконання боржником рішення суду у встановлений строк. 
Обґрунтовуючи протиправність винесених постанов, позивач фактично зазначає, що рішення суду не виконано через відмову дитини та медичні показання у дитини (невротичний стан, гостра реакція на стрес, фобії), які зумовили необхідність санаторно-курортного лікування на час проведення виконавчих дій. 
У контексті наведеного суд вважає за необхідне підкреслити, що відповідно до частини 1 статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили (рішення Європейського суду з прав людини «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, «Іммобільяре Саффі проти Італії» від 28 липня 1999 року).
У справі "Вишняков проти України" (рішення від 24 липня 2018 року) ЄСПЛ зазначено, що відсутність механізмів добровільного виконання суттєво зменшила можливості співпраці з тим із батьків, хто чинить перешкоди. Хоча слід визнати, що перевага завжди надається добровільному виконанню. Суд зазначає, що незмінна позиція, якої часто дотримуються батьки у таких справах, може ускладнити таке добровільне виконання та зумовити у відповідних випадках необхідність застосування пропорційних примусових заходів. Однак жодні примусові заходи також не були застосовані. Державний виконавець мав право накладати штрафи та вносити подання про притягнення до кримінальної відповідальності у зв`язку з невиконанням рішення суду, але з невідомих причин не скористався цими повноваженнями. 
Отже, основним призначенням стадії виконавчого провадження є фактичне втілення судових присуджень у певні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.
Тому, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.
Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
Поряд з наведеним, суд звертає увагу на те, що позивачем не забезпечено виконання приписів рішення суду в добровільному порядку для передачі малолітньої дитини матері, в зв`язку із чим державним виконавцем була винесена оскаржувані постанови про накладення штрафу.
Стосовно доводів позивача про те, що небажання дитини зустрічатися з матір`ю є поважною причиною невиконання судового рішення, суд зазначає наступне.
Так, у постанові від 27.01.2021 року по справі №727/3856/18 (провадження №61-16426св20) Верховний Суд зазначив: «Крім того, враховуючи думку дитини, суди повинні розуміти, що малолітня дитина є вразливою до маніпуляцій зі сторони дорослих, а також враховувати всі обставини, що могли спричинити формування саме такого бажання в дитини (зокрема, дитина тривалий час проживає з батьком, який чинить перешкоди у спілкування матері з сином, що призвело до такого негативного наслідку, як втрата сталих емоційних зав`язків матері та дитини)».
Верховний Суд у постанові від 08.03.2023 року у справі № 1309/9120/12 зазначив, що «прецедентна практика Європейського суду з прав людини вимагає врахування поглядів дітей, ці погляди не обов`язково є незмінними, а заперечення дітей, які мають бути належним чином враховані, не обов`язково є достатніми для подолання інтересів батьків, особливо в тому, щоб мати постійний контакт з дитиною. Зокрема, право дитини висловлювати свої власні погляди не повинно тлумачитися як надання безумовного права вето дітям без будь-яких інших факторів, що розглядаються, а також проведення експертизи для визначення їх найкращих інтересів.».
У вказаній вище постанові Верховний Суд також вказав, що «апеляційний суд дійшов правильного висновку про невжиття державним виконавцем всіх визначених спеціальним законом заходів щодо виконання судового рішення про усунення перешкод для участі у вихованні дитини, зокрема державний виконавець не використовував належним чином надані йому повноваження з накладання штрафів та внесення подання про притягнення до кримінальної відповідальності боржниці у зв`язку з невиконанням рішення суду.».
Постановою державного виконавця від 29.08.2025 за не виконання рішення суду накладено на боржника штраф на користь держави у розмірі 1700 грн. Зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення. Постанова обґрунтована ненаданням боржником доказів перебування його та дитини на санаторно-курортному лікуванні.
Суд зазначає, що санаторно-курортне лікування - це комплекс оздоровчих і спеціальних лікувальних заходів, спрямованих на зменшення захворюваності та попередження розвитку хронічних форм (визначення міститься в наказі Міністерства охорони здоров`я України «Про організацію санаторно-курортного лікування дітей» № 202 від 29.12.1992 року). 
Наказом Міністерства охорони здоров`я України «Про направлення дітей на санаторно-курортне лікування в санаторно-курортні заклади крім туберкульозного профілю)» № 4 від 12.01.2009 року затверджено Порядок направлення дітей на санаторно-курортне лікування відповідно до медичних показань в санаторно-курортні заклади (крім туберкульозного профілю) (далі - Порядок). 
Пунктом 2.1. Порядок визначено, що потреба в санаторно-курортному лікуванні визначається лікуючим лікарем відповідно до показань та протипоказань для направлення дітей на санаторно-курортне лікування в санаторно-курортні заклади (крім туберкульозного профілю). 
Відповідно пункту 2.3. Порядку на санаторно-курортне лікування направляються хворі діти для: відновлення або підтримання стану здоров`я, медичної реабілітації та запобігання інвалідності; закріплення результатів лікування, що досягнуті на попередньому лікувальному етапі; попередження загострень або рецидивів основного захворювання, лікування супутніх захворювань, підвищення опору організму.
Відповідно пункту 2.5. Порядку терміни перебування дітей в санаторно-курортному закладі визначаються лікарсько-консультативною комісією цього закладу залежно від нозологічної форми та загального стану здоров`я, тривалості і результатів попереднього стаціонарного або амбулаторного лікування.
Судом встановлено, що до заяви позивача долучено консультативний висновок спеціаліста КНП «Консультативно-діагностичний центр» Голосіївського району м. Києва від 31.07.2025, згідно якого у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діагноз: Невротичний стан. Гостра реакція на стрес, фобії. Рекомендації: повторний огляд через 3 місяця, КПТ, заняття з психологом, нообут по 0.1 по саше 3 р\\д - 1 місяць, БАК, санаторно-курортне лікування. 
Під час здійснення виконавчих дій 12.08.2025 боржником проінформовано про бронювання відпочинку в FOREST PLACE №76781 від 07.08.2025 з 12.08.2025 по 22.08.2025 за адресою Закарпатська область, Павлово, вул. Головна, 206. 
26.08.2025 позивачем подано заяву про надання підтверджуючих документів щодо перебування дитини у санаторно-лікувальному пансіонаті.
До заяви додано, зокрема, копію квитанцію про оплату проживання ФОП ОСОБА_7 (готель, АДРЕСА_2 ). 
З урахуванням вказаного, суд вважає обґрунтованими доводи відповідача у постанові про накладення штрафу, що доказів перебування боржника та дитини на санаторно-курортному лікуванні не надано.
За результатами розгляду справи судом зазначає, що позивач в добровільному порядку не виконав рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 11.10.2023 року по справі №751/1680/21, в частині передачі малолітньої дитини матері, без поважних причин, відтак постанови про накладення штрафу від 29.08.2025 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 є законними і обґрунтованими, а тому скасуванню не підлягають.
Згідно частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За приписами статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно із положеннями статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно частини 1 статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. 
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
З огляду на відмову у задоволені позову розподіл судових витрат у відповідності до статті 139 КАС України не здійснюється. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
в и р і ш и в:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування постанов - відмовити. 
Судові витрати розподілу не підлягають. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення .

Суддя Парненко В.С.