Справа № 543/670/25
Провадження № 1-кп/539/102/2026
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.03.2026            

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі: 
головуючої судді ОСОБА_1 
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 
потерпілої – ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Лубенського міськрайонного суду кримінальне провадження №12025170570000244 від 18.04.2025 року, щодо:
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лазірки, Новооржицької територіальної Лубенського району Полтавської області, громадянина України, розлученого, маючого на утриманні дитину ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 не перебуває, депутатом не являється, інвалідність відсутня, раніше не судимого у відповідності до ст.89 КК України,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Досудовим розслідуванням встановлено, що у період часу з 23.11.2024 по 02.04.2025 ОСОБА_4 , в порушення Конституції України та Закону України «Про запобігання та і протидію домашньому насильству», умисно вчинив фізичне та психологічне насильство по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_5 , із якою спільно проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою, тобто вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з домашнім насильством щодо особи, з якою перебував у сімейних відносинах за наступних обставин.
Так, у період часу із 2005 року по квітень 2025 року, точний чисел досудовим слідством не установлено, ОСОБА_4 співмешкав із ОСОБА_5 , у власному господарстві за адресою: АДРЕСА_1 .
За час спільного проживання із ОСОБА_4 , ОСОБА_5 народила від останнього доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Незважаючи на те, що хоч ОСОБА_4 і не перебував із ОСОБА_5 у шлюбі, але вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, тому у відповідності до ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України проживали однією сім`єю (подружжям), та дотримувалися майнових та особистих немайнових прав та обов`язків подружжя.
Так, у відповідності до ст. 28 Конституції України, кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.
У відповідності до ст.55 Сімейного кодексу України, дружина та (чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.
Однак, ОСОБА_4 , діючи всупереч ст.28 Конституції України, ст.55 Сімейного кодексу України, Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» умисно, систематично вчинив відносно ОСОБА_5 , із котрою перебував у сімейних відносинах, домашнє насильство: діяння фізичного та психологічного насильства, що вчиняються між особами, які спільно проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою.
Так, 23.11.2024, приблизно о 05 годині 30 хвилині, ОСОБА_4 , знаходячись у своєму господарстві за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 домашнє насильство психологічного характеру, а саме виражався на її адресу нецензурною лайкою, у результаті чого завдав їй моральних страждань та психологічної шкоди.
За вказане діяння, постановою Оржицького районного суду Полтавської області від 16.12.2024, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, тобто вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного характеру (погрози, образи), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого та накладено на нього штраф у розмірі 10 неоподаткованих розмірів доходів громадян, що складає 170 гривень.
Окрім того, 03.02.2025, приблизно о 08 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись у своєму господарстві за адресою: АДРЕСА_1 , повторно вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 домашнє насильство психологічного характеру, а саме виражався на її адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, штовхав її, у результаті чого завдав їй моральних страждань, психологічної шкоди та фізичному здоров`ю потерпілого.
За вказане діяння, постановою Оржицького районного суду Полтавської області від 26.02.2025 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 173-2 КУпАП, тобто повторне протягом року вчинення порушення, передбачене частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а саме вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дійабо бездіяльності) фізичного, психологічного характеру(погрози, образи),внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров ’ю потерпілого та накладено на нього штраф у розмірі 60 неоподаткованих розмірів доходів громадян, що складає 1020 гривень.
Окрім того, 18.02.2025 приблизно о 22 годині, ОСОБА_4 , знаходячись у своєму господарстві за адресою: АДРЕСА_1 , повторно вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 домашнє насильство психологічного характеру, а саме в присутності їх малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виражався на її адресу нецензурною лайкою, намагався влаштувати бійку, у результаті чого завдав їй моральних страждань, психологічної шкоди.
За вказане діяння, постановою Оржицького районного суду Полтавської області від 02.04.2025 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП, тобто повторне протягом року вчинення порушення, передбачене частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а саме вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного характеру (погрози, образи), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого та накладено на нього штраф у розмірі 61 неоподаткованих розмірів доходів громадян, що складає 1037 гривень.
Окрім того, 02.05.2025 року, приблизно о 08 годині, ОСОБА_4 , знаходячись у своєму господарстві за адресою: АДРЕСА_1 , повторно вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 домашнє насильство фізичного характеру, а саме наніс три удари кулаком правої руки в область її грудної клітки, хватав руками за руки.
У відповідності до висновку судово-медичної експертизи №401 від 12.05.2025, у результаті нанесення ОСОБА_4 ударів, потерпілій ОСОБА_5 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді синця грудної клітки, синця лівого плеча, синця лівого стегна, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. 
У відповідності до висновку судово-психологічної експертизи №СЕ-19/117-24/10791-ПС від 29.05.2025, ситуація, яка досліджується у справі є психотравмувальною для ОСОБА_5 оскільки призвела до порушень в структурі особистості (ознаки дезадаптивного стану, а саме наявність симптомів високої тривожності, нервозність, напруга, тремор, напади паніки та відчуття страху, ознаки стресу, ознаки відсутності інтересу для життя, нестача мотивації, втрата життєвої енергії, почуття безнадії, ускладнила задоволення основних потреб (тенденції до фрустрації викликаної незадоволеними потребами, що може проявлятися розчаруванням, роздратуванням, тривогою, розпачем) та виникла внаслідок словесних образ, обзивання нецензурними словами, погрози фізичною розправою з боку ОСОБА_4 . Зазначене створило надлишкові перешкоди, пов`язані з дискомфортним життям, постійним перебуванням у стані тиску, страху, напруженням емоційних систем організму. Указане завдало утиск фундаментальним особистим потребам ОСОБА_5 , порушивши її особисте та соціальне благополуччя.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, а саме домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах, що призводить до фізичних та психологічних страждань. 
Прокурор Савинський у судовому засіданні просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України, призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 2, п.4 ч.3 статті 59-1, КК України та відповідно до пункту 5 частини першої статті 91-1 КК України просив застосувати до обвинуваченого обмежувальний захід, поклавши на нього обов`язок пройти програму для кривдників. Просив суд врахувати щире каяття обвинуваченого. Вказував на необхідність стягнення з обвинуваченого витрат на залучення експертів.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала позицію прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні, визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, згідно ст.63 Конституції України відмовився від дачі показань.
Під час судових дебатів погодився на міру покарання, яку запропонував прокурор, зазначивши, що щиро розкаюється, в подальшому обіцяє не вчиняти кримінальні правопорушення.
Крім власного визнання вини, обвинувачений повністю погодився зі всіма доказами, що були зібрані під час досудового розслідування і підтверджували його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, згідно обвинувального акту, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.
З`ясувавши думку учасників судового провадження про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, та кваліфікує його дії за ст.126-1 КК України, тобто умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах, що призводить до фізичних та психологічних страждань. 
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог статей 65-67 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, що відноситься до нетяжких злочинів; конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення; те, що обвинувачений визнав вину, розкаявся; прокурор просив призначити покарання обвинуваченому за ст.126-1 КК України у виді пробаційного нагляду строком 1 рік; особу обвинуваченого, який раніше не судимий у відповідності до ст.89 КК України, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває; має на утриманні малолітню дочку; обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття; обставини, що обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України – вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах.
У відповідності до висновку органу пробації, який викладено у досудовій доповіді Лубенського районного сектору №2 філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області від 21.11.2025 року щодо ОСОБА_4 , у якому зазначено, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, умови життєдіяльності, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без ізоляції від суспільства можливе та вважають доцільним покласти на особу додаткові обов`язки, зокрема: виконати заходи передбачені пробаційною програмою «подолання домашнього насильства», не виїжджати за межі України без погодження з органом пробації.
Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Крім того, відповідно до п.5 ч.1 ст.91-1 КК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки: направлення для проходження програми для кривдників.
Відповідно до ч.2,3 ст.91-1 КК України заходи, передбачені частиною першою цієї статті, застосовуються до особи, яка на момент вчинення домашнього насильства досягла 18-річного віку. Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.
Відповідно до Типової програми для кривдників, що затверджена 01 жовтня 2018 року наказом Міністерства соціальної політики України №1434, передбачено комплекс заходів за результатами оцінки ризиків, спрямованих на зміну насильницької поведінки кривдника; формування у нього нової, неагресивної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до власних вчинків та їхніх наслідків, до виконання батьківських обов`язків, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків. Завданнями програми є: сприяння зміні насильницької поведінки кривдника; сприяння засвоєнню кривдником моделі сімейного життя на засадах тендерної рівності, взаєморозуміння:, взаємоповаги і дотримання прав усіх членів родини, формування у кривдника конструктивної моделі поведінки у приватних стосунках; сприяння оволодінню кривдником знаннями про основні норми законодавства в сфері запобігання та протидії домашньому насильству та/або насильству за ознакою статі, а також про види відповідальності за його вчинення; формування у кривдника відповідального ставлення до власної поведінки та її наслідків для себе та оточуючих; сприяння розвитку у кривдника емоційного інтелекту та самосвідомості; розвиток навичок кривдника до конструктивного безконфліктного спілкування, ефективної та ненасильницької комунікації; розвиток здатності кривдника виявляти, аналізувати та усвідомлювати свої негативні думки, когнітивні фільтри, помилки, емоції, керувати ними, розуміти їх наслідки.
З огляду на викладене, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, відомості, що характеризують особу обвинуваченого, його дійсне прагнення до виправлення, пом`якшувальні обставини, обставини, що обтяжують покарання, та положення ст.50, ч.2 ст.65, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ст.126-1 КК України у виді пробаційного нагляду з покладенням обов`язків, передбачених ч.2, п.4 ч.3 статті 59-1 КК України, а також застосування обмежувального заходу, поклавши на нього обов`язок пройти програму для кривдників протягом 1 місяця. Таке покарання, на думку суду, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та відповідатиме загальним засадам призначення покарання, його меті та принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарання.
Запобіжний захід обраний ОСОБА_4 у виді особистого зобов`язання, термін якого закінчився 12.08.2026 року не продовжувався, підстав для його обрання не вбачається.
Процесуальні витрати за проведення експертиз в кримінальному провадженні слід стягнути з обвинуваченого відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України.
Керуючись, ст.ст. 263, 373, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4  визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.
Покласти на  ОСОБА_4  обов`язки, передбачені ч. 2, п.4 ч.3 статті 59-1, КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою. 
Початок строку відбування покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня взяття обвинуваченого на облік в уповноваженому органі з питань пробації після набрання вироком законної сили.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 91-1 КК України застосувати до  ОСОБА_4 , обмежувальний захід, поклавши на нього обов`язок пройти програму для кривдників протягом 1 (одного) місяця.
Контроль за виконанням програми для кривдників покласти на орган пробації за місцем проживання обвинуваченого.
Запобіжний захід  ОСОБА_4  не обирати.
Роз`яснити  ОСОБА_4 , що умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення засудженого до кримінальної відповідальності за статтею 390-1 КК України.
Стягнути з  ОСОБА_4  на користь держави витрати на залучення експертів у загальній сумі 17828 (сімнадцять тисяч вісімсот двадцять вісім) гривень 00 копійок.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області, а засудженому у той же строк з моменту його отримання.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Головуюча суддя ОСОБА_1