Справа № 635/1954/26 
Провадження № 1-кп/635/893/2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2026 року Харківський районний суд Харківської області у складі: 
головуючого судді ОСОБА_1 
за участю секретаря ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.02.2026 року за № 12026221340000091 за обвинуваченням 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хролі Харківської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті ст. 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Обов`язковість судового рішення згідно зі ст. 129 Конституції України є однією з основних засад судочинства. 
Частиною 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Як установлено ст. 298 КУпАП, яка кореспондується із ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.
Постановою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.12.2024 р. (справа № 646/10777/24, провадження № 3/646/4540//24), яка набрала законної сили 24.12.2024, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та цією ж постановою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 40800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років.
Не зважаючи на це, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про факт притягнення його до адміністративної відповідальності, з метою невиконання рішення суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість його виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», 17.11.2025 о 14 годині 46 хвилин, будучи позбавленим права керувати транспортними засобами, керував автомобілем марки Citroen G-elysee, з д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Громадського у с. Пономаренки, Харківського району Харківської області, де був зупинений співробітниками ПОГ СВГ відділення поліції № 1 Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області, про що було складено матеріали про адміністративні правопорушення: протокол серії ННА №6172017 від 17.11.2025 за ч. 4 ст. 126 КУпАГІ, протокол серії ЕПР1 №515890 від 17.11.2025 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні зазначеного вище злочину визнав повністю та пояснив, що дійсно скоїв злочин, який йому інкриміновано та зазначено в обвинувальному акті, обставини злочину не оспорював, пояснив причини та обставини скоєного.
Так, під час допиту в судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що дійсно керував транспортним засобом 17.11.2025 року, будучи позбавленим права керування транспортними засобами на підставі постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова. У скоєному розкаюється. Просив призначити покарання у виді штрафу у мінімальних межах.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності її позиції, роз`яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та вважає можливим розглянути справу на підставі ч.3 ст. 349 КПК України. Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.
За таких обставин суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушень доведена в повному обсязі та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 382 КК України, як невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
Згідно ст. 65 КК України, особі, що вчинила злочин, призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, дані про його особу.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 одружений, раніше не судимий, офіційно не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. 
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що для виправлення та попередження нових злочинів обвинуваченому необхідно призначити покарання в межах санкції пред`явленого обвинувачення у вигляді штрафу. 
Суд вважає, що таке покарання буде відповідати вчиненому обвинуваченим, достатнім для його виправлення і необхідним для попередження нових злочинів. 
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлено. Судові витрати відсутні.
Запобіжний захід відповідно до видів, передбачених ст. 131 КПК України не обирався. 
Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500 грн.
Речовий доказ – DVD-R диск з відеофайлами – залишити в матеріалах кримінального провадження. 

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1