Справа № 521/18633/25
Номер провадження № 2/521/1280/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді: Шевчук Н.О.,
секретаря судового засідання: Жекової А.О.

за участю учасників, представників учасників справи:
від ОСОБА_1 – особисто, адвокат Мандриченко Ж.В., діє на підставі ордера;
від ОСОБА_2 – особисто, адвокат Зозулянський Д.О., діє на підставі ордера.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в режимі відеоконференції в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) про зміну способу стягнення аліментів та збільшення їх розміру
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позовної заяви.

У жовтні 2025 року через підсистему «Електронний суд» до Хаджибейського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява представника ОСОБА_1 – адвоката Мандриченко Жанни Василівни до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та збільшення їх розміру, у якому просить суд: змінити спосіб стягнення аліментів визначений судовим наказом Суворовського районного суду міста Одеси від 22.04.2024 року у справі №523/5417/24 та стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) аліменти на утримання неповнолітніх дітей – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 14 000 грн., з розрахунку по 7 000 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 повноліття, після досягнення повноліття ОСОБА_3 , продовжити стягнення у розмірі 7 000 грн. щомісячно на утримання ОСОБА_4 до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 ; вирішити питання про розподіл судових витрат.
Зокрема, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка вказала, що між нею та відповідачем за рішенням суду було розірвано шлюб, від якого у подружжя народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
За доводами позивачки, після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом з нею.
В подальшому, як вказано позивачкою, 22.04.2024 року Судовим наказом Суворовського районного суду міста Одеси було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення заяви до суду, а саме з 29.03.2024 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 , після досягнення повноліття ОСОБА_3 продовжити стягнення у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) на утримання ОСОБА_4 до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Як зауважила позивач, при перевірці Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на виконанні перебуває виконавче провадження №74987053 з примусового виконання Судового наказу №523/5417/24 від 22.04.2024 року, що виданий Суворовським районним судом міста Одеси про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 29.03.2024 року до досягнення ІНФОРМАЦІЯ_3 , після продовжити стягнення у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) на утримання ОСОБА_4 до 19.06.2034 року. При цьому, як вказала позивач, згідно відповіді ДПСУ боржник не працює, розмір аліментів розраховується згідно середньомісячної заробітної плати для даної місцевості. Станом на 2025 рік середньомісячна заробітна плата для даної місцевості складає 14 069,00 грн., тому 1/3 частина – 4 689,20 грн. Аліменти боржник сплачує кожного місяця у розмірі 5 100,00 грн. Заборгованість зі сплати аліментів станом на теперішній час відсутня.
Однак, як вважає позивачка, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 за даними ДПСУ офіційно не працює, наразі проживає за кордоном, відомості про його доходи отримати неможливо, позивачка ОСОБА_1 як одержувачка аліментів вбачає підстави для зміни судом способу стягнення аліментів із частки від заробітку (доходу) відповідача ОСОБА_2 на стягнення у твердій грошовій сумі, збільшивши при цьому їх розмір, оскільки по – перше, сплачуваний відповідачем ОСОБА_2 розмір аліментів не забезпечує належного рівня життя двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , не відповідає їх фактичним потребам та не покриває значну частину реальних витрат на їх утримання; по – друге, відповідач перебуває у працездатному віці та оскільки батьки зобов`язані у рівній мірі забезпечувати дитину усім необхідним, він спроможний сплачувати аліменти на утримання спільних неповнолітніх дітей у розмірі 14 000 грн. з розрахунку кожній дитині по 7 000 грн. щомісячно, що буде об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів; по – третє, відповідач зв`язок з дітьми не підтримує, інших неповнолітніх дітей чи осіб на утриманні не має, станом на сьогоднішній день перебуває за кордоном. Інформація щодо працевлаштування та офіційного доходу відповідача достеменно невідома, проте від спільних друзів позивачці стало відомо, що він має роботу.
В той же час, як зауважила позивачка, наразі на неї лягає надмірний тягар щодо утримання двох її неповнолітніх дітей, рівень заробітної плати не надає можливості повноцінно утримувати трьох членів родини, що позбавляє дітей належного рівня життя та більших можливостей. При цьому розмір реальних витрат на утримання дітей складає від 24 000,00 грн. до 35 000,00 грн. щомісячно.
Окрім наведеного, позивачка вказала, що у ОСОБА_3 погіршився стан здоров`я, що пов`язано із порушенням зору, необхідністю постійного носіння ортокератологічних лінз, проходження діагностичних обстежень та курсу терапії рефракції рогівки, у зв`язку із чим, відповідно, суттєво збільшились витрати на медичні послуги, придбання спеціальних засобів корекції зору та супутніх медикаментів.
Підсумовуючи наведене, позивачка зазначила, що вважає доведеним той факт, що матеріальне становище одержувача аліментів – позивачки ОСОБА_1 , як одна з умов, з якою пов`язується можливість збільшення розміру аліментів, змінилося, потреба в коштах для утримання і розвитку дітей істотно зросла, тому виникли підстави для вимоги до платника аліментів – відповідача ОСОБА_2 про збільшення їх розміру.
Щодо судових витрат у даній справі позивачка зауважила, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, що понесла та очікує понести позивачка ОСОБА_1 у зв`язку із розглядом даної справи становить 13700 грн.

Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Після надходження позовної заяви, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України.
Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 28.10.2025 року у справі 521/18633/25 було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено дату підготовчого судового засідання.
19.11.2025 року до Хаджибейського районного суду міста Одеси через підсистему «Електронний Суд» за вх. №76885 від представника відповідача у даній справі надійшов відзив на позовну заяву, у якому сторона відповідача просить суд у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та збільшення їх розміру - відмовити. Відзив судом долучено до матеріалів цивільної справи.
Зокрема, за доводами відзиву на позов, відповідач зауважив, що позивачем не надано до суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження позову.
Так, на переконання відповідача, він виплачує на даний час аліменти за судовим наказом Суворовського районного суду м. Одеси від 22.04.2024 року, заборгованості зі сплати аліментів не має, на цей час не працює, постійного доходу не має, а тому вважає недоцільним сплачувати аліменти в більшому розмірі.
Відповідач вважає, що у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Аналіз змісту ст. 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до ст. 192 СК України.
Тобто, як вважає відповідач, саме за умови покращення матеріального стану батька можливо збільшити розмір аліментів. При цьому, як зазначено відповідачем у відзиві на позов, сама позивач не заперечує того факту, що відповідачем сплачуються аліменти навіть в більшому розмірі, ніж це встановлено законом. При цьому, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів щодо свого твердження, що розмір аліментів не забезпечує належного рівня життя двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , не відповідає їх фактичним потребам та не покриває значну частину реальних витрат на їх утримання.
Відповідач наголосив, що саме позивач ОСОБА_1 не дає можливості спілкуватися ОСОБА_2 , його батькам з дітьми, хоча останні неодноразово звертались до позивача щодо можливості бачитись, спілкуватись (в тому числі й за допомогою телефону) з дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
При цьому, щодо тверджень позивача про те, що рівень її заробітної плати не надає можливості повноцінно утримувати трьох членів родини, що позбавляє дітей належного рівня життя та більших можливостей, відповідач вказав, що відповідно до декларації про доходи за 2024 рік ОСОБА_1 отримала заробітну платню у розмірі 442642 грн. 00 коп., середньомісячний дохід за 2024 рік складає 36886 грн. 83 коп. без врахування отриманих аліментів. Відповідно до даних з форми ОК-7 Пенсійного фонду України, позивачка ОСОБА_1 офіційно працевлаштована та отримує від Головного управління Національної поліції в Одеській області заробітну плату, що в місяць орієнтовно складає від 34 937,96 грн – 37733,81 грн. 
На переконання відповідача, зазначений дохід в рази перевищує мінімальний прожитковий мінімум для дітей. 
Окрім наведеного, відповідач також вказав, що позивачем не надано жодних доказів, що вона дійсно витрачає щомісячно в середньому від 24 000,00 грн. до 35 000,00 грн., не надано детального розрахунку щомісячних витрат, не надано до суду будь-яких належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_3 дійсно необхідні медичні маніпуляції, виписки з історії хвороби, інші медичні документи.
26.11.2025 року до Хаджибейського районного суду міста Одеси від представника позивача у даній справі надійшла відповідь на відзив (вх. №78895), у якій сторона позивача просить суд позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та збільшення їх розміру у справі №521/18633/25 – задовольнити повністю. Відповідь на відзив судом долучено до матеріалів цивільної справи.
Зокрема, за доводами відповіді на відзив, позивачка вказала, що заявлена відповідачем переплата аліментів очевидно не є значною й не становить для відповідача надмірного фінансового тягаря, а також не впливає на загальний розмір аліментних зобов`язань та не спростовує наявності об`єктивних підстав для зміни способу стягнення аліментів та збільшення їх розміру.
В той же час, як зауважено позивачем, відповідач ОСОБА_2 не працює та не має постійного доходу, що не звільняє останнього від обов`язку утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Більш того, саме ці обставини зумовлюють необхідність у зміні способу стягнення аліментів із частки від заробітку (доходу) на стягнення у твердій грошовій сумі.
Водночас, на підтвердження витрат на утримання дітей, позивачка вказала, що нею здійснюються такі витрати: витрати пов`язані з навчанням (купівля підручників, канцтоварів: зошитів, блокнотів, ручок, олівців, папір, шкільного приладдя на уроки, роздруківка тощо) – 2 000-3 000 грн.; витрати на продукти харчування (орієнтовно 150-160 грн. в день на дитину) – 9 000-10 000 грн.; витрати на комунальні послуги (залежно від сезону) – 2 000-5 000 грн.; витрати на одяг (сезонні необхідні речі) – 3 000-6 000 грн.; витрати на мобільні послуги/Інтернет – 400-600 грн.; витрати на лікарські засоби (вітаміни, ліки при ГРВІ тощо) – 800-1000 грн.; витрати на транспорт 800-1000 грн. (вартість проїзду в Одесі становить 15 грн. у трамваях і тролейбусах та 20 грн. у маршрутках по місту, середня ціна бензину А-95 в Україні становить приблизно (58,52) грн/л); витрати на гуртки/спортивні секції 4000-5000 грн.; витрати на дозвілля (кінотеатр, дитячі заходи, Дні Народження, інші свята) – 2000-3000 грн.
Відтак, на переконання позивача, сума, яку перераховує відповідач для дітей об`єктивно не є достатньою, тому на думку позивачки діти потребують більшої уваги з боку матеріального забезпечення батька.
Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 02.03.2026 року у справі №521/18633/25 клопотання представника ОСОБА_1 – адвоката Мандриченко Жанни Василівни від 26.11.2025 року (вх.№78907) про витребування доказів задоволено; витребувано від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 26, код ЄДРПОУ 37996391) інформацію про перетин Державного кордону України (виїзд та в`їзд на територію держави Україна) фізичною особою ОСОБА_2 (громадянство України, ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 ) у період з 01 лютого 2022 року та по день надання відповіді на ухвалу суду із зазначенням відомостей про пункт перетину та країну слідування, вказавши дату та місце (пункт перетину) в`їзду та виїзду (перетину) за межі державного кордону України.
11.03.2026 року до Хаджибейського районного суду міста Одеси електронною поштою через канцелярію надійшла відповідь від ДПС (вх. №2430/26-вих).
Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 16.03.2026 року у справі №521/18633/25 клопотання представника ОСОБА_1 – адвоката Мандриченко Жанни Василівни про обов`язкову явку відповідача від 16.03.2026 року (вх. №17473) задоволено; клопотання представника ОСОБА_2 – адвоката Зозулянського Дмитра Олександровича про обов`язкову явку позивача від 16.03.2026 року (вх. №17462) задоволено; визнано явку позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та збільшення їх розміру до судового засідання під час розгляду справи по суті позовних вимог - обов`язковою; підготовче провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та збільшення їх розміру закрите, призначено справу до судового розгляду по суті позовних вимог.
В судовому засіданні, яке проводилося в режимі відеоконференції, позивач та її представник підтримали позовні вимоги з мотивів, викладених письмово у позові, просили суд задовольнити позовні вимоги.
Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували щодо позовних вимог з мотивів, викладених письмово у відзиві на позов, просили суд у задоволенні позовних вимог – відмовити.
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, заслухавши доводи учасників справи, які з`явилися до судового засідання, суд зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів потребують задоволення, враховуючи таке.

Фактичні обставини, встановлені судом.

21.03.2024 року Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повторно видано Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 згідно якого шлюб між позивачкою – ОСОБА_5 та відповідачем – ОСОБА_2 зареєстровано 25.05.2013 року, про що складено відповідний актовий запис № 220. Місце державної реєстрації – Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області.
З рішення Суворовського районного суду міста Одесивід 08.07.2024 року у справі №523/5413/24 судом встановлено, що шлюб, зареєстрований 25.05.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №220, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.
Від шлюбу у сторін даної справи народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується Свідоцтвом про народження виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції від 24 жовтня 2013 року серії НОМЕР_4 , актовий запис № 10140; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується Свідоцтвом про народження виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 06 липня 2016 року серії НОМЕР_5 , актовий запис № 6086.
В подальшому, як встановлено судом, Судовим наказом Суворовського районного суду міста Одеси у справі № 523/5417/24 (з урахуванням ухвали суду від 07.05.2024 року про виправлення описки у судовому наказі) стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення заяви до суду, а саме з 29.03.2024 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 , після досягнення повноліття ОСОБА_3 продовжити стягнення у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) на утримання ОСОБА_4 до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Вказаний вище Судовий наказ стягувачем було пред`явлено до виконання та постановою Старшого державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кравченко Тетяною Василівною було відкрито виконавче провадження №74987053 щодо виконання Судового наказу №523/541/24 від 22.04.2024 року.
Згідно відповіді Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на адвокатський запит Мандриченко Жанни Василівни поданого в інтересах ОСОБА_1 повідомлено наступну інформацію: «При перевірці Автоматизованої системи виконавчого провадження (далі – Реєстр АСВП) встановлено, що на виконанні перебуває виконавче провадження №74987053 з примусового виконання суд. наказу №523/5417/24 від 22.04.2024 року виданий Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 29.03.2024 року до досягнення ІНФОРМАЦІЯ_3 , після продовжити стягнення у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) на утримання ОСОБА_4 до 19.06.2034 року. Згідно відповіді ДПСУ боржник не працює. Розмір аліментів розраховується згідно середньомісячної заробітної плати для даної місцевості. Станом на 2025 середньомісячна заробітна плата для даної місцевості складає 14 069,00 грн., тому 1/3 частина – 4 689,20 грн. Аліменти боржник сплачує кожного місяця у розмірі 5 100,00 грн. Заборгованість зі сплати аліментів станом на теперішній час відсутня».
Відповідно до форми ОК-7 Пенсійного фонду України, позивачка  ОСОБА_1 офіційно працевлаштована та отримує від Головного управління Національної поліції в Одеській області заробітну плату, станом на 2024 рік отримала доходу у розмірі 441866 грн. 59 коп., станом на серпень 2025 року отримала доходу у розмірі 296150 грн. 92 коп.
З договору оренди житлової площі від 17.12.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 орендує квартиру за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідно до договору б/н про надання платних медичних послуг по терапії рефракції рогівки від 04.02.2025 року, зазначені у договорі медичні послуги мали надаватися ОСОБА_3 .
Також у матеріалах справи наявні квитанції про сплату 18250 грн. від 04.02.2025 року (за придбання лінз), 999 грн. від 10.01.2024 року, 15500 грн. від 10.01.2024 року (за придбання лінз).
В матеріалах справи наявний рецепт на окуляри та лінзи для постійного носіння, виданий ОСОБА_6 лікарем ОСОБА_7 , а також консультаційний висновок ФОП ОСОБА_7 від 12.12.2023 року про те, що у ОСОБА_3 наявна міопія слабкого ступеня, призначено носіння окулярів для постійного носіння.
З банківської виписки ОСОБА_1 за період з 01.08.2024 року по 16.09.2025 року вбачається, що за вказаний період нею здійснено витрат на 1107813 грн. 93 коп.
Також у матеріалах справи наявна довідка ГЦ ОСІ ДПС України від 11.03.2026 року про те, що ОСОБА_8 перетнув кордон України на виїзд за її межі через ПП «Старокозаче» на авто 24.02.2022 року; 04.06.2026 року через ПП «Маяки-Удобне» перетнув кордон України на в`їзд. 
Інших належних та допустимих письмових доказів стосовно спірних правовідносин між сторонами, матеріали справи не містять.
Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для зміни способу стягнення аліментів, належних до стягнення з відповідача, на користь позивача, встановлених Судовим наказом Суворовського районного суду міста Одеси у справі № 523/5417/24.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права під час вирішення справи по суті позовних вимог.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з ч.1ст. 8 Закону України “Про охорону дитинства” кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до положень ст. 183, 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.
Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. 183, 184 СК України.
У цивільному процесуальному законодавстві діє принцип "jura novit curia" ("суд знає закони"), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічногоз`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 02.11.2022 року у справі №685/1008/20.
У ч. 1 та п. 4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України передбачено, що в позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні, та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.
Отже, позовна заява обов`язково повинна містити предмет позову та підстави позову. Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яке опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.
Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Водночас правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
Таким чином, визначення предмета та підстав спору є правом позивача, у той час як встановлення обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
З огляду на наведене, зміна способу стягнення аліментів, визначених рішенням суду є беззаперечним правом позивачки, як одержувача аліментів, що не потребує доведенню відповідних обставин, зокрема щодо зміни матеріального стану платника аліментів.
У ч.1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.
Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.
При цьому, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.
Правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями ст. 182-184, 192 СК України.
Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права дійшов Верховний Суд у постанові від 14.11.2018 року у справі № 372/2393/17.
У даній справі судом встановлено, що Судовим наказом Суворовського районного суду міста Одеси у справі № 523/5417/24 (з урахуванням ухвали суду від 07.05.2024 року про виправлення описки у судовому наказі) стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення заяви до суду, а саме з 29.03.2024 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 , після досягнення повноліття ОСОБА_3 продовжити стягнення у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) на утримання ОСОБА_4 до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Вказаний вище Судовий наказ стягувачем було пред`явлено до виконання та постановою Старшого державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кравченко Тетяною Василівною було відкрито виконавче провадження №74987053 щодо виконання Судового наказу №523/541/24 від 22.04.2024 року.
Також судом під час розгляду справи встановлено, що відповідач не працевлаштований, перебуває на території України, на утриманні інших непрацездатних осіб не має, сам не є особою з інвалідністю, має стабільний, задовільний стан здоров`я.
Також, у даній справі судом встановлено, що позовні вимоги ОСОБА_1 фактично зводяться до зміни способу виконання судового наказу Суворовського районного суду міста Одеси справі № 523/5417/24 яким визначено про спосіб стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частина від всіх видів доходу до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50% від розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.
При цьому, у позові позивач посилається на невідповідність розміру стягуваних та сплачуваних відповідачем аліментів на її користь розміру фактичних витрат на дітей, з огляду на що, остання просила змінити спосіб стягуваних аліментів із частки доходу платника аліментів на тверду грошову суму – по 7000 грн. на кожного з дітей.
Як зазначено Верховним Судом у низці постанов у подібних правовідносинах, діюче законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності - змінювати його. 
У даній справі, як встановлено судом, позивач скористалася своїм правом, визначила спосіб стягнення аліментів - їх присудження у твердій грошовій сумі на утримання кожного з дітей. 
Крім того, суд зауважує, що Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю.
Указане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05.02.2014 року № 6-143цс13, і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30.06.2020 року у справі № 343/945/19, від 12.01.2022 року у справі №545/3115/19, від 23.05.2022 року у справі № 752/26176/18.
У даному разі суд зауважує, що розмір аліментів про який просить позивачка не є надмірним розміром в порівнянні з прожитковим мінімумом для дитини відповідного віку, встановленим Законом, з огляду на що, наявні правові підстави для задоволення позовних вимог про зміну способу стягнення аліментів із частки від доходу відповідача на тверду грошову суму, оскільки така зміна способу стягнення не порушить прав платника аліментів та відповідатиме інтересам як стягувача, якій законом надано право вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, так і інтересам їхніх спільних дітей.
При цьому, суд звертає увагу та ту обставину, що відповідачем суду під час розгляду справи належними та допустимими доказами не підтверджено ані неможливості ним сплачувати на рахунок отримувачки аліментів визначений нею розмір таких аліментів на утримання неповнолітніх дітей, ані погіршення стану здоров`я платника аліментів, ані перебування у нього на утриманні інших непрацездатних осіб. Водночас, відповідачем підтверджено під час судового розгляду ту обставину, що він є працездатною, здоровою особою, проте не може працевлаштуватися в силу об`єктивних причин.
Разом з цим, розглядаючи справу по суті позовних вимог, суд зауважує, що не може бути підставою для відмови у зміні способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, твердження відповідача, що він не має місця роботи, є безробітним, оскільки зазначений статус не скасовує і не призупиняє конституційний сімейний обов`язок батька щодо утримання дітей, матеріальний стан яких не може погіршуватися через соціально-трудові обставини в житті батька.
З огляду на зазначене, суд виснує про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у повному обсязі.
Разом з тим, суд зауважує, що правова оцінка доводам відповідача щодо неможливості особистої участі у вихованні дітей, відсутності можливості спілкування з ними – судом у даному рішенні не надається, оскільки вказані обставини не є частиною об`єкта судового розгляду у даній справі, та можуть бути підставою для звернення особи, права та інтереси якої порушені до суду з відповідним позовом.
Аліменти на утримання дитини згідно ч. 1 ст. 191 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, однак, беручи до уваги те, що аліменти були вже присуджені на підставі Судового наказу Суворовського районного суду міста Одеси у справі № 523/5417/24 (з урахуванням ухвали суду від 07.05.2024 року про виправлення описки у судовому наказі), а предметом судового розгляду є зміна способу їх стягнення, то в даному випадку, зміна способу їх стягнення повинна відбутися з дня набрання рішенням суду у даній справі законної сили.
Вказане відповідає вимогам п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», з якого вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. потребує стягнення з відповідача в дохід держави.
Керуючись ст. 10, 12, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, Хаджибейський районний суд міста Одеси
ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) про зміну способу стягнення аліментів та збільшення їх розміру - задовольнити.
Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі Судового наказу Суворовського районного суду міста Одеси у справі № 523/5417/24 (з урахуванням ухвали суду від 07.05.2024 року про виправлення описки у судовому наказі) із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 із розміру 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку, - на стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі по 7000 грн. на кожну дитину, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили, і до досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відкликати Судовий наказ Суворовського районного суду міста Одеси у справі № 523/5417/24 виданий 22.04.2024 року.
Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вступну і резолютивну частини рішення складено та проголошено в судовому засіданні 08.04.2026 року.
Повний текст рішення складено та підписано 08.04.2026 року.

Суддя Н.О. Шевчук