КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №756/9850/25        Головуючий у суді І інстанції:Тиха О.О.
провадження №22-ц/824/6861/2026  Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Музичко С.Г., Болотова Є.В., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Павленка Дмитра Олександровича, який представляє інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 18 грудня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду з вищевказаним позовом.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 04.08.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір (оферту) №04.08.2024-100001897, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 7 000,00 грн.
ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало, разом з тим, відповідач у порушення умов договору свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого у ОСОБА_1 утворилась заборгованість за кредитним договором (офертою) №04.08.2024-100001897 від 04.08.2024 року у сумі 23 240,00 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 7000,00 грн; заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 10 850,00 грн; заборгованості по комісії 630,00 грн; заборгованості по неустойці 3 500,00 грн.
З урахуванням наведеного, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором (офертою) №04.08.2024-100001897 від 04.08.2024 року в розмірі 23 240,00 грн, а також судові витрати.
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 18 грудня 2025 року відмовлено у задоволенні позову.
Не погодившись з вказаним рішення суду першої інстанції, Павленко Д.О., який представляє інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що між відповідачем та позивачем було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов правочину (кредитного договору) та підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, що підтверджується належними доказами. Вказані обставини відповідач не спростував належними та допустимими доказами.
Позивачем було перераховано кошти на картковий рахунок відповідача, номер якого зазначено ним у кредитному договорі (заявці), за допомогою інтернет-еквайрингу - іРау.
Лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про перерахування коштів, яка міститься в матеріалах справи, є належним доказом, оскільки містить інформацію щодо предмета доказування, як доказ перерахування грошових коштів за кредитним договором.
Також вважає незрозумілими мотиви, з яких суд першої інстанції вважав неналежним доказом наявності заборгованості за кредитним договором довідку-розрахунок заборгованості. 
Оскільки ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому не може надати первинні банківські документи, а відтак наведений позивачем у позовній заяві розрахунок, на переконання апелянта, є належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру.
Сторона позивача наголошує, що відповідач не надав до суду першої інстанції виписки по рахунках відповідача в банківських установах, у тому числі по рахунку 5167-59хх-хххх-7397, який відповідач зазначив в договорі, як номер особистого платіжного засобу, на спростування доказів, наданих стороною позивача, хоча такий обов`язок передбачений ст. 81 ЦПК України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Вирішуючи даний спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що Довідка-розрахунок заборгованості, як і лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 83-2706 від 27.06.2025, якими позивач, зокрема, обгрунтував позовні вимоги, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Зазначена довідка, у якій зазначений лише розмір заборгованості, навіть без його детального розрахунку, є документом, що створений самим позивачем, а, відтак, інформація, зазначена в ній, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких довідка складена, не є доказом наявності заборгованості, яку позивач просив стягнути з відповідача.
Однак такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
На підставі частини першої та другої статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).
Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Частиною першою статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, провадження № 61-7203св20, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, провадження № 61-8449св19, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, провадження № 61-9071св20, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Встановлено, що 04.08.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 04.08.2024-100001897 шляхом обміну електронними повідомленнями, а саме прийняття позичальником пропозиції кредитора про укладення кредитного договору (оферти) (а.с. 22-28).
Для підписання і укладення кредитного договору був введений код з смс-повідомлення, яке було направлено на номер телефону відповідача НОМЕР_1 . Вказаний договір підписано одноразовим ідентифікатором Е376.
Відповідно до пункту 3.1. кредитного договору за цим договором кредитодавець зобов?язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію.
Відповідно до пункту 3.2. договору кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов?язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов?язків найманого працівника.
Відповідно до пункту 3.3. договору кредитодавець надає позичальнику кредит на наступних умовах.
Згідно п. п 3.3.1-3.3.7. дата надання/видачі кредиту, сума кредиту, тип кредиту, строк на який надається кредит, дата повернення (виплати) кредиту, проценти за користування Кредитом (Проценти), графік платежів встановлюється у Заявці, яка є невід?ємною частиною даної оферти.
Згідно заявки кредитного договору №04.08.2024-100001897:
пункт 1 дата надання/видачі кредиту 04.08.2024 року;
пункт 2 сума кредиту:7000 грн;
пункт 3 строк на який на дається кредит- 124 днів з дати його надання;
пункт 4 дата повернення кредиту-05.12.2024 року;
пункт 5 період користування кредитом - кожні наступні 31 днів з дня надання кредиту («черговий період»);
пункт 6 продовження (лонгація, пролонгація) строку кредитування/строку договору не передбачена;
пункт 7 процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,5% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 2 чергових періодів. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку;
пункт 8 процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку;
пункт 9 денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 1,47% = (12740/7000)/124 х 100%;
пункт 10 проценти (економічна сутність - плата за користування кредитом) розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту (включаючи всі транші) (залишку від всієї суми кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишок кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді;
пункт 11 комісія, пов`язана з надання кредиту - 630 грн. Комісія за надання нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно графіку платежів.
Пункт 12 комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 630 грн у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується кредитором та обліковується в перший день кожного з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно графіків платежу. Комісія за обслуговування встановлюється (економічна сутність) за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо на вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. До комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які кредитодавець зобов`язаний надавати позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит.
Відповідно до п. 4.1. договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача НОМЕР_3.
Відповідно до п. 4.3. договору днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку кредитора, а днем погашення кредиту - день зарахування коштів на поточний рахунок кредитора, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитора. У випадку перерахування коштів позичальником на поточний рахунок кредитора, позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку, на який надано кредит.
Відповідно до п. 4.4. договору сторони встановлюють, що проценти нараховуються з дня надання кредиту (включаючи безпосередньо день надання кредиту) включно до дати його фактичного повернення. У разі дострокового повного повернення кредиту позичальник у день цього повернення сплачує проценти за період фактичного користування кредитом (включаючи безпосередньо день надання кредиту). У разі дострокового часткового повернення кредиту у день повернення позичальник сплачує проценти за період фактичного користування всією сумою кредиту, а на залишок суми кредиту нараховуються проценти у загальному порядку, передбаченому договором.
Тобто, сторонами було погоджені всі істотні умови договору. Підписавши вказаний договір, відповідач добровільно погодився на визначені у ньому умови кредитування, взяв на себе відповідні зобов`язання.
На підтвердження виконання позивачем (кредитором) обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 7000 грн відповідачу (позичальнику) позивачем надано інформаційну довідку ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №83-2706 від 27.06.2025 року з повідомленням, що відповідно до договору про переказ коштів №ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024, було успішно перераховано кошти на платіжну картку НОМЕР_3, номер транзакції в системі iPay.ua 471808289, призначення платежу: видача за договором кредиту: №04.08.2024-100001897 (а.с. 21).
Як вбачається з переліку додатків до позовної заяви позивачем до позову було долучено довідку-розрахунок (пункт 3 додатку до позовної заяви), однак з невідомих причин не роздруковано та не долучено судом першої інстанції до матеріалів справи. Вказану довідку-розрахунок перевірено судом апеляційної інстанції в системі АСДС «Електронний суд» в електронному вигляді.
Так, з довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 04.08.2024-100001897 від 04.08.2024 року, складеного ТОВ «Споживчий центр» вбачається, що розмір заборгованості по основному кредиту становить 7000 грн, по процентам - 10850 грн, комісії за надання - 630 грн, неустойка - 3500 грн, додаткова комісія - 1260 грн. Проценти по кредиту нараховані за період з 04.08.2024 року по 05.12.2024 року.
Таким чином, відповідачем ОСОБА_1 фактично отримані та використані кредитні кошти у розмірі 7000 грн, що підтверджується матеріалами справи. В добровільному порядку відповідач отримані у кредит кошти в сумі 7000 грн на користь ТОВ «Споживчий центр» не повернув, тому суд апеляційної інстанції вважає обгрунтованими вимоги позивача про наявність правових підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь кредитора ТОВ «Споживчий центр» заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7000, 00 грн.
Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції помилково вимагав виключно первинні банківські документи (у вигляді виписки по рахунку) з повним номером картки, не врахувавши, що позивач не є банком, а є фінансовою установою. Крім того маскований формат банківської картки відповідає вимогам НБУ (п. 10 Положення №113 від 03.11.2021, п. 64 Положення №164 від 29.07.2022).
Лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про транзакцію номер НОМЕР_3, сума 7000 грн, призначення - видача за договором кредиту № 04.08.2024-100001897 (а.с. 21) є належним доказом переказу.
Щодо стягнення відсотків за користування кредитом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до заявки кредитного договору №04.08.2024-100001897: дата надання кредиту 04.08.2024 року; сума кредиту:7000 грн; строк на який надається кредит - 124 днів з дати його надання. Дата повернення кредиту - 05.12.2024 року. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,5% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом усього строку на який надається кредит.
Суд апеляційної інстанції враховує, що відповідно до висновків, викладених в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13 «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.».
При цьому, у кредитному договорі №04.08.2024-100001897 сторони, діючи відповідно до положень ст. 627 ЦК України, врегулювали відносини щодо сплати процентів за користування кредитом.
Сторонами було погоджено процентну ставку, яку має сплатити відповідач у межах строку кредитування з 04.08.2024 року по 05.12.2024 року за користування кредитними коштами.
Згідно довідки-розрахунку розмір процентів становить 10 850 грн., які нараховані з 04.08.2024 року по 05.12.2024 року, тобто, відповідають погодженим сторонами умовам договору.
Окрім цього, у вказаному договорі сторонами було погоджено сплату комісії. Пунктами 11, 12 договору визначено, що комісія пов`язана з наданням кредиту- дорівнює 630 грн. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 630 грн у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом.
Згідно із п. 4 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» №1734-VIII загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Виходячи з аналізу вимог п.4 ч.1 ст. 1,ч.2 ст.8, ч.1 ст.1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року по справі № 496/3134/19 щодо застосування ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.
Спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також стягувати суму несплаченої вищевказаної комісії з відповідача (в т.ч. і в судовому порядку).
Отже, нарахування комісії у розмірі 630 грн, а також комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1260 грн та її стягнення кредитором не суперечить закону.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором №04.08.2024-100001897 в розмірі 7000 грн - тіло кредиту, 10 850 грн - відсотки за користування кредитом, що були нараховані в межах строку передбачених договором, 630 грн - комісія, 1260 грн - додаткова комісія, що підтверджується належними та допустимими доказами наявними у матеріалах справи, а тому висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості є помилковими.
Щодо стягнення неустойки.
Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду із позовом, ТОВ «Споживчий центр» просило стягнути із відповідача за кредитним договором, зокрема і неустойку, в розмірі 3500 грн.
У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Подібний правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23), постанові КЦС ВС від 21.01.2025 № 751/3052/23 (61-17991св23).
Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що нарахування неустойки за невиконання грошового зобов`язання є неправомірним, а відтак у задоволенні позовних вимог, в частині стягнення з відповідача неустойки в сумі 3500,00 грн, слід відмовити.
З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції, що ухвалене в результаті неповного з`ясування обставин, які мають значення для справи, з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також не вірною оцінкою доказів, не може вважатися законним і обґрунтованим, не може залишатися в силі та підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Отже остаточно до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає кредитної заборгованості по тілу кредиту у розмірі 7000 грн, по процентам у розмірі 10850 грн, по комісії у розмірі 630 грн, по додатковій комісії у розмірі 1260 грн, в іншій частині позовних вимог слід відмовити.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст.141 ЦПК України).
При подачі позову позивачем було сплачено 2422,40 грн судового збору (а.с. 19), при подачі апеляційної скарги було сплачено судовий збір у розмірі 3633,60 грн (а.с. 48), позов задоволено на 84,94%, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в загальній сумі 5143,97 грн.
Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, висновки суду про відмову у задоволенні позовних вимог не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, що полягало у невірному тлумаченні закону, і підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог відповідно до ст. 376 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Павленка Дмитра Олександровича, який представляє інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» задовольнити частково.
Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 18 грудня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 04.08.2024-100001897 від 04 серпня 2024 року у розмірі 7000 грн - основний борг, 10 850 грн - заборгованість по процентам, 630 грн - комісія, додаткова комісія - 1260 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір у розмірі 5143,97 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.
Реквізити сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», код ЄДРПОУ 37356833, адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 133-А.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Повний текст постанови складено «16» квітня 2026 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді С.Г. Музичко

Є.В. Болотов