Справа № 555/489/26
Номер провадження 2-а/555/21/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2026 року м. Березне
Березнівський районний суд Рівненської області у складі: 
головуючого-судді Собчука А.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Оксенюк Ю.Ю.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 6724092 від 25.02.2026 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
Позов обґрунтовано тим, що, на думку позивачки, 25.02.2026 о 15:30 вона не керувала транспортним засобом у с. Балашівка Рівненського району, а тому постанова винесена без належних доказів. Також позивачка посилається на те, що у постанові відсутній перелік додатків, а виклад її змісту нібито поєднує ознаки правопорушень, передбачених як ч. 1, так і ч. 2 ст. 126 КУпАП.
У відзиві відповідач заперечив проти позову та зазначив, що 25.02.2026 о 15:38 на лінію «102» надійшло повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду за участю транспортного засобу KIA, державний номерний знак НОМЕР_1 , у с. Балашівка, вул. Незалежності, біля кар`єру. Після прибуття на місце події працівниками поліції встановлено, що водієм вказаного транспортного засобу була саме позивачка. Під час перевірки документів встановлено, що вона не мала при собі посвідчення водія. На підтвердження цих обставин відповідач послався на відеозаписи з нагрудних відеореєстраторів, інформацію з інформаційно-комунікаційної системи Національної поліції України, копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, рапорт поліцейського та фотоматеріали.
Ухвалою Березнівського районного суду Рівненської області від 09.03.2026 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позов та роз`яснено сторонам, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Ухвалою Березнівського районного суду Рівненської області від 16.03.2026 року у задоволенні клопотання сержанта поліції сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 4 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області Петкуна Вадима Валерійовича про залучення його до участі у справі за адміністративним позовом, як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, було відмовлено.
Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами, відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України. У зв`язку з розглядом справи в порядку письмового провадження, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності такого рішення покладається на відповідача, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі. За ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду такої справи місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення. 
Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.
Згідно зі змістом оскаржуваної постанови, 25 лютого 2026 року о 15 год. 30 хв. у с. Балашівка Рівненського району, на лісовій дорозі, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом KIA Sorento, державний номерний знак НОМЕР_1 , не мала при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушила вимоги п. 2.1(а) Правил дорожнього руху України, за що її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. Зокрема, необхідно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити відхилення інших доказів.
Відповідно до п.п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання та регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
На підставі ч.5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Згідно з п.1.1. ПДР, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР.
У п.1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно з законодавством.
Згідно з п. 2.1(а) Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. 
Частина 1 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, і тягне за собою накладення штрафу у розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Отже, для складу цього правопорушення необхідним є встановлення двох обставин: факту керування транспортним засобом та факту відсутності у водія при собі відповідного посвідчення або його непред`явлення для перевірки. 
За змістом ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність правопорушення, винність особи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст. 252 КУпАП орган або посадова особа оцінює докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи. За ст. 280 КУпАП при розгляді справи підлягає з`ясуванню, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні. 
Суд відхиляє доводи позивача про те, що вона не керувала 25.02.2026 транспортним засобом KIA Sorento, державний номерний знак НОМЕР_1 , оскільки вони спростовуються сукупністю досліджених матеріалів справи. 
Із відзиву та доданих до нього матеріалів вбачається, що працівники поліції прибули на місце події після отримання повідомлення на лінію «102» про ДТП за участю автомобіля KIA д.н.з.  НОМЕР_1 , після чого саме позивача було встановлено як водія цього транспортного засобу. Надалі під час перевірки документів з`ясовано, що вона не мала при собі посвідчення водія. Такі відомості узгоджуються між собою, є послідовними та підтверджуються матеріалами, на які послався відповідач у відзиві. 
Саме лише заперечення позивачкою факту керування транспортним засобом без надання переконливих доказів на підтвердження власної версії не спростовує наведених відповідачем обставин. 
Суд також не приймає аргумент позивачки про відсутність доказів лише з тієї підстави, що у постанові не зазначено перелік додатків. Закон не ставить наявність події та складу адміністративного правопорушення в залежність виключно від заповнення окремої графи постанови. Навпаки, за змістом ст. 251 КУпАП доказами можуть бути різні фактичні дані, зокрема документи, пояснення, технічні засоби фото- і відеозапису та інші документи. Тому незаповнення графи «До постанови додаються» саме по собі не свідчить про відсутність доказів правопорушення та не є безумовною підставою для скасування постанови. 
Посилання позивача на те, що постанова нібито поєднує ознаки правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 126 КУпАП, суд оцінює критично. Із самої постанови серії ЕНА № 6724092 від 25.02.2026 вбачається, що ОСОБА_2 притягнуто саме за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а накладене адміністративне стягнення у виді штрафу 425 грн відповідає санкції саме цієї норми. Той факт, що в описовій частині постанови використано формулювання, яке частково збігається з диспозицією ч. 2 ст. 126 КУпАП, за обставин цієї справи свідчить про недолік словесного викладення фабули, однак не змінює ані правової кваліфікації події, ані суті інкримінованого порушення, з постанови чітко встановлюються дата, час, місце події, особа порушника, транспортний засіб, норма закону, за якою особу притягнуто до відповідальності, та вид стягнення. 
Вимоги до змісту постанови визначені ст. 283 КУпАП, і в цілому оскаржувана постанова дає можливість зрозуміти, за яке саме правопорушення особу притягнуто до відповідальності. 
Оцінюючи правомірність дій поліцейського, суд враховує, що відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» поліція уповноважена виявляти та припиняти адміністративні правопорушення, застосовувати превентивні заходи, зокрема перевірку документів особи, зупинення транспортного засобу та застосування технічних засобів фото- і відеозапису. Поліцейський може зупиняти транспортний засіб, зокрема, якщо є інформація про причетність водія чи транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди або іншого правопорушення. За таких обставин дії поліцейських щодо встановлення водія, перевірки документів та фіксації спілкування технічними засобами узгоджуються з наданими їм законом повноваженнями. 
Крім тог, суд враховує, що у провадженні суду перебувають також справи про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП, обставини яких пов`язані з тією самою подією. Звернення позивачки з цим позовом є реалізацією права на судовий захист. Водночас доводи про відсутність факту керування транспортним засобом стосуються обставин, що мають значення і для інших пов`язаних проваджень. Однак їх оцінка у цій справі здійснюється виключно на підставі доказів, досліджених у межах даного адміністративного позову, а наявність інших проваджень не звільняє сторони від обов`язку доведення своїх вимог і заперечень.
Суд звертає увагу на наявну в матеріалах справи розбіжність між прізвищем, зазначеним у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕНА № 6724093 — ОСОБА_3 , та прізвищем, зазначеним у паспорті позивачки — ОСОБА_1 . Однак позивач самостійно не зазначала цю обставину як довід позову та не заперечувала, що оскаржує постанову, винесену саме щодо неї. З огляду на те, що чинне законодавство допускає зміну прізвища фізичною особою, сама лише така розбіжність не є достатньою для висновку про притягнення до відповідальності іншої особи. За сукупністю інших відомостей, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що вказана різниця у прізвищі не впливає на правильність ідентифікації особи правопорушника та не свідчить про протиправність оскаржуваної постанови.
Аналізуючи наведені обставини у їх сукупності, суд доходить висновку, що заперечення позивачкою своєї вини спрямоване на спростування встановлених у справі фактичних обставин. Однак така позиція не знайшла підтвердження під час судового розгляду, оскільки спростовується належними, допустимими та достатніми доказами, дослідженими судом.
Суд перевірив оскаржувану постанову серії ЕНА № 6724092 від 25.02.2026 на відповідність критеріям, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, а саме: чи прийнято рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з урахуванням права позивача на участь у процесі прийняття рішення, і порушень цих принципів встановлено не було. Так, вона містить відомості про найменування органу та посадової особи, який виніс постанову, дату розгляду справи, відомості про особу, стосовно якої розглядається справа, опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, прийняте у справі рішення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення, розмір штрафу та порядок його сплати, правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження.
Наведені у спірному рішенні суб`єкта владних повноважень відомості є цілком достатніми та вказують про обґрунтованість акта індивідуальної дії.
Встановлено, що поліцейським були використані і вичерпані усі необхідні засоби доказування для фіксування події правопорушення.
Судом встановлено, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, підтверджується дослідженими у справі доказами.
Позивачем не надано суду належних, достатніх та достовірних доказів, які б спростували факти, викладені в оскаржуваній постанові, та факт відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Зважаючи на те, що судом не встановлено належних доказів, що спростовують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є правомірною та підстави для її скасування відсутні, відповідачем доведена правомірність своїх дій, а позивачем не доведені обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Отже, постанова серії ЕНА № 6724092 від 25.02.2026 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, складена поліцейським відділення поліції №4 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області Петкуном В. В. ґрунтується на вимогах закону, тому підстав для задоволення позову суд не знаходить. Підстав для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення суд не вбачає. 
Керуючись ст. 2, 77, 241–246, 286 КАС України, ст. 251, 252, 280, 283 КУпАП, суд,-

В И Р І Ш И В:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляцiйного адміністративного суду через Березнівський районний суд Рівненської області.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивач: ОСОБА_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , тел. НОМЕР_3 , електронний кабінет ЄСІТС відсутній.
Відповідач: Головне управління Національної поліції в Рівненській області, місцезнаходження: вул. М. Хвильового, 2, м. Рівне, 33028, код ЄДРПОУ 40108761.
Повний текст рішення виготовлений 23.03.2026 року.

Суддя:		А.  Ю.  Собчук