Дата документу 16.02.2026 
Справа № 334/7577/25
Провадження № 3/334/28/26
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року суддя Дніпровського районного суду міста Запоріжжя Баруліна Т.Є., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , військовослужбовця Збройних Сил України, за ч.1 ст.130 КУпАП, 
ВСТАНОВИВ:
30.08.2025 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР №439002, відповідно до якого він 30.08.2025 року, о 22:30 год., по вул. Зачиняєва, 20 у місті Запоріжжі, керував автомобілем KIA CEED р.н. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння – поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, неприродня блідість обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису. Від керування відсторонений, про повторність попереджений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України – відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських засобів. 
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Його захисник, адвокат Ярошенко О.О. в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 був затриманий тими самим поліцейськими, які склали відносно нього спочатку постанову за порушення ПДР, а потім протокол за ст.130 КУпАП. Поліцейські доставили ОСОБА_1 в ІНФОРМАЦІЯ_2 , звідки він вже не вийшов. 31 серпня 2025 року він провів у приміщенні ТЦК, 01.08.2025 року пройшов військово-лікарську комісію і одразу був направлений до навчального центру. Внаслідок вищевикладених обставин ОСОБА_1 не може особисто з`явитися до суду, свою провину не визнає оскільки він в стані наркотичного сп`яніння не перебував, наркотичні засоби не виживає та ніколи не вживав, від проходження огляду він не відмовлявся, що підтверджується наявними відеоматеріалами. 
Захисник надав клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутності події та складу адміністративного правопорушення, оскільки ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а ті події, які поліцейські розцінили як відмову від проходження огляду фактично були ними ж спровоковані, оскільки вони створювали передумови для того, щоб ОСОБА_1 вийшов зі свого транспортного засобу з метою його подальшого затримання та доставлення в ТЦК.
За клопотанням захисника в судовому засіданні був допитаний поліцейський ОСОБА_2 , який складав протокол про адміністративне правопорушення. ОСОБА_2 пояснив, що ОСОБА_1 був зупинений за те, що здійснив маневр повороту, перетнувши суцільну лінію дорожньої розмітки, що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП України і на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. Також поліцейський пояснив, що в процесі оформлення матеріалів за ст.122 КУпАП з`ясувалося, що ОСОБА_1 має бути затриманий та доставлений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Дізнавшись про це, поліцейський з тактичних міркувань не повідомив про це ОСОБА_1 , а продовжив спілкування з ним і в процесі спілкування виявив ознаки наркотичного сп`яніння та запропонував ОСОБА_1 пройти огляд в медичному закладі, на що ОСОБА_1 погодився, проте не бажав виходити з автомобіля. Оскільки поліцейські не дозволяли самому ОСОБА_1 керувати, він попросив дозволу, щоб на місце зупинки приїхала його дружина і відвезла його, в супроводі поліцейських до медичного закладу, проте на власному транспортному засобі. Поліцейські на це погодилися і дочекалися приїзду дружини, проте в останній момент заборонили їй їхати та наполягали, щоб ОСОБА_1 їхав саме на службовому автомобілі. Ця ситуація була розцінена як відмова особи від проходження огляду. Після складання протоколу ОСОБА_1 не відпустили, на місце прибув інший екіпаж і під час огляду транспортного засобу ОСОБА_1 був затриманий та доставлений в ТЦК. На питання захисника поліцейський ОСОБА_2 підтвердив, що він та інші співробітники поліції, відповідачи на питання ОСОБА_1 , повідомляли йому неправдиву інформацію про те, що він не буде доставлений до ТЦК. Робили вони це з тактичних міркувань та міркувань безпеки. 
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що вона приїхала на місце зупинки транспортного засобу, в якому перебував ї чоловік ОСОБА_1 . Поліцейські дозволили їй відвезти його до медичного закладу для проведення огляду, проте потім заборонили. Від проходження огляду ОСОБА_1 не відмовлявся, не хотів сідати в патрульний автомобіль, тому що боявся, що його відвезуть до ТЦК, що, врешті решт, і сталося. ОСОБА_1 також пропонував, щоб поліцейські сіли за кермо його автомобіля і відвезли його до мед.закладу, проте вони відмовилися від пропозиції. Зараз чоловік проходить військову службу. 
Із дослідженого судом відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 зупинили 30.08.2025 року о 22:30 год. Зупинка транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , була пов`язана з тим, що він скоїв порушення Правил дорожнього руху, а саме здійснив поворот через суцільну лінію дорожньої розмітки. ОСОБА_1 , на вимогу співробітників поліції, зупинився, спілкувався з ними, не виходячи з транспортного засобу, погодився із вчиненим правопорушенням, отримав копію постанови, в якій поставив свій особистий підпис. Все це тривало близько до 22 год. 46 хвилин. При винесенні постанови поліцейський не повідомляв про наявність ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 .
В процесі спілкування з ОСОБА_1 поліцейський Торба Максим Дмитрович, який і виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, отримав у месенджер повідомлення «Він ухилянт» (час на відео 22:46:25; 22:47:38). Одразу після цього ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_1 , що він вбачає у нього ознаки наркотичного сп`яніння і пропонує пройти огляд у медичному закладі, на що ОСОБА_1  погоджується (22:47:19) і виказує бажання їхати до медичного закладу на власному транспортному засобі, забравши по дорозі дружину. Поліцейські йому повідомили, що ОСОБА_1 відсторонений від керування до проведення огляду, тому їхати на своєму автомобілі він не може. Після цього ОСОБА_1 запитує дозволу викликати дружину, щоб вона могла поїхати за кермом транспортного засобу. Також він говорить, що не хоче виходити з транспортного засобу, оскільки вважає, що поліцейські хочуть його доставити до ТЦК. Поліцейські категорично це заперечують і просять менше дивитися роликів.
Коли приїхала дружина – ОСОБА_4 , поліцейські дозволити їй відвезти ОСОБА_1 до медичного закладу, попередньо перевіривши у неї наявність посвідчення водія. ОСОБА_4 , з дозволу поліцейських, сіла за кермо, пристебнула ремінь безпеки, але в останній момент ОСОБА_2 зупинив її, сказавши, що керівник заборонив їхати на власному автомобілі (час на відео 23:11:14). Далі ОСОБА_2 говорить, що ОСОБА_1 повинен їхати лише на їх транспортному засобі. О 23:12:34 год. ОСОБА_1 чітко говорить поліцейському: «Я не відмовляюсь», він відповідає: «Я зрозумів». При цьому продовжує наполягати, щоб ОСОБА_1 сів у патрульний автомобіль. О 23:18:10 год., ОСОБА_1 задає питання: «Чому я повинен їхати у Вашому транспортному засобі, а не, наприклад, в таксі?». Питання залишається без відповіді. Після цього, о 23:31:30 год, ОСОБА_1 запропонував поліцейському супроводжувати його в мед.заклад в його автомобілі, проте поліцейський відмовився. 
Саме ці фактичні обставини були розцінені поліцейськими як відмова ОСОБА_1 від проходження від огляду на стан сп`яніння.
В подальшому ОСОБА_1 був затриманий, коли, на вимогу поліцейських, він та ОСОБА_4 погодилися надати для огляду транспортний засіб на предмет перевірки його на наявність наркотичних засобів. 
Судом також було досліджено письмові докази, а саме протокол про адміністративне правопорушення, направлення до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння, рапорт співробітника поліції Вікторії Молодцової, яка входила до складу екіпажу разом із ОСОБА_5 , довідку про відсутність повторності за ст.130 КУпАП та архів порушень щодо ОСОБА_1 , з якого вбачається, що, окрім подій 30.08.2025 року, він до адміністративної відповідальності не притягувався. 
Також судом було досліджено письмові докази, надані стороною захисту, а саме копію протоколу про адміністративне затримання ОСОБА_1 №048148 від 31.08.2025 року, складеного поліцейським Торбою М.Д., копію протоколу про адміністративне правопорушення №1661 від 31.08.2025 року, який складено співробітником ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно ОСОБА_1 за ст.210-1 КУпАП, довідки військово-лікарської комісії від 01.09.2025 року, відповідно до якої ОСОБА_1 є придатним до військової служби, копію військового квитка, виданого 01.09.2025 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 призваний на військову службу за мобілізацією 01.09.2025 року і має військову спеціальність водій.
Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків: 
Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно п.2.5 ПДР України, водій зобов`язаний, на вимогу поліцейського, пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Аналіз цих норм передбачає законність вимоги поліцейського, який має достатньо підстав вважати, що водій може перебувати в стані сп`яніння. 
На відеозаписі видно, що жодного порушення мови у ОСОБА_1 немає, поведінка повністю адекватна, жодної агресії до співробітників поліції він не проявляє, пропонує кілька варіантів проходження ним огляду на стан сп`яніння, чітко пояснює причини свого небажання виходити з автомобіля, що само по собі не є порушенням Правил дорожнього руху.
ЄСПЛ під провокацією (поліцейською) розуміє випадки, коли задіяні посадові особи, які є або співробітниками органів безпеки, або особами, що діють за їх дорученням, не обмежують свої дії лише розслідуванням кримінальної справи по суті неявним способом, а впливають на суб`єкт з метою спровокувати його на скоєння злочину, який в іншому випадку не було би скоєно, задля того щоб зробити можливим виявлення злочину, тобто, отримати докази та порушити кримінальну справу (рішення ЄСПЛ у справі «Раманаускас проти Литви» від 05.02.2008р.). У рішеннях ЄСПЛ, ухвалених у справах «Тейшейро де Кастро проти Португалії», «Раманаускас проти Литви», «Баннікова проти Російської Федерації» та інших Судом зазначено те, що притягнення особи до відповідальності за правопорушення, вчинене внаслідок підбурювання із сторони поліцейських буде свідчити про порушення ст. 6 Конвенції.
Таким чином суд вважає, що ситуація, яка мала місце, повністю підпадає під поняття «провокація» в розумінні ЄСПЛ, оскільки з відеоматеріалів вбачається, що дії поліцейських спрямовані на досягнення такої мети, як затримання ОСОБА_1 «Виявлення» поліцейським ознак наркотичного сп`яніння мало місце одразу після отримання ним повідомлення про необхідність затримання ОСОБА_1 , що чітко вказує на те, що пропозиція пройти огляд на стан сп`яніння було способом для створення умов, щоб ОСОБА_1 вийшов із автомобіля для подальшого його затримання. 
Суд вважає, що повідомлення поліцейськими правдивої інформації про затримання ОСОБА_1 , яке саме по собі було законним, мало б наслідком інші дії як з боку поліцейських, так і з боку самого ОСОБА_1 та не призвело б до створення фактичних обставин, які були розцінені співробітниками поліції як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння. Тобто, у випадку повідомлення правдивої інформації поліцейськими, правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , не було б скоєне.
Згідно ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Таким чином суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення по за розумним сумнівом не доведена. За наявних фактичних обставин притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не буде відповідати принципам законності та справедливості.
Керуючись ст.ст.130, 221, 245, 247, 280, 283-284, 289 КУпАП, суддя -
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя:        Баруліна Т.  Є.