ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, 21018, тел./факс (0432)55-80-00, (0432)55-80-06 E-mail: inbox@vn.arbitr.gov.ua 
___________________________________________________________________________

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

"14" квітня 2026 р. Cправа № 902/207/25(902/1511/25)  

Господарський суд Вінницької області у складі
головуючого судді Лабунської Т.І.
за участю: секретаря судового засідання - Марчук А.П.
за відсутності учасників справи
розглянувши у відкритому судовому справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРПЕТРОЛЦЕНТР" (б. Приймаченко Марії, буд. 1/27, офіс 404, м. Київ, код 43699122) 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "НЕМИРІВ НАФТОБАЗА" (вул. Литвиненко-Вольгемут Марії, буд. 31А, м. Вінниця, Вінницький рн., Вінницька обл., 21018, код 24898750)
про стягнення 1 051 365,53 грн.
в межах справи № 902/207/25
за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРОІЛСИСТЕМ" (вул. Велика Кільцева, буд. 4Б, с. Петропавлівська Борщагівка, Бучанський рн., Київська обл., 08130, код 45488700)
до: Товариства з обмеженою відповідальністю "НЕМИРІВ НАФТОБАЗА" (вул. Литвиненко-Вольгемут Марії, буд. 31А, м. Вінниця, Вінницький рн., Вінницька обл., 21018, код 24898750)
про банкрутство 
В С Т А Н О В И В : 

В провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа № 902/207/25 за заявою ТОВ "УКРОІЛСИСТЕМ", про банкрутство ТОВ "НЕМИРІВ НАФТОБАЗА".
Провадження у справі знаходиться на стадії ліквідаційної процедури, ліквідатором є арбітражний керуючий Бобрук Т.В.
04.11.2025 до суду від ТОВ "УКРПЕТРОЛЦЕНТР" через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява б/н від 04.11.2025 до ТОВ "НЕМИРІВ НАФТОБАЗА" про стягнення заборгованості в загальній сумі 1 051 365,53 грн., з яких: 764 500,00 грн. - основна сума заборгованості; 167 394,08 грн. - проценти за користування коштами; 119 471,75 грн. - пеня.
Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду (з присвоєним єдиним унікальним номером судової справи № 902/207/25(902/1511/25), вказаний позов передано на розгляд судді Лабунській Т.І.
Ухвалою суду від 14.11.2025 відкрито провадження у справі № 902/207/25(902/1511/25), визначено, що справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 22.12.2025.
Ухвалою суду від 22.12.2025 розгляд справи відкладено на 19.02.2026.
Разом з тим, 19.02.2026 судове засідання не відбулося, оскільки спостерігалась нестабільна робота сервісу ВКЗ, що тимчасово унеможливило проведення засідання в режимі відеоконференції та фіксування судового засідання за допомогою сервісу ВКЗ, що підтверджується актом № 6/2026 від 20.02.2026.
Ухвалою суду від 20.02.2026 судове засідання у справі призначено на 14.04.2026.
В судове засідання на визначену дату представники сторін не з`явилися, незважаючи на про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що стверджується довідками про доставку електронного листа.
Враховуючи вищевикладене, судом було вжито усіх належних заходів, щодо повідомлення сторін про розгляд справи у суді, проте, останні не скористалися своїм правом на участь в судовому засіданні.
Разом з тим, судом встановлено, що від представник позивача надійшла заява про проведення судового засідання за його відсутності.
Ч. 1 ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Суд враховує, що неявка сторін чи їх представників в судове засідання не є перешкодою для розгляду справи.
За приписами ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у ч. 9 ст. 165 ГПК України.
Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.
Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, встановив наступні обставини.
11.03.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРПЕТРОЛЦЕНТР" (позивач, за Договором - Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "НЕМИРІВ НАФТОБАЗА" (відповідач, за Договором - Покупець) було укладено Договір постачання нафтопродуктів № УПЦ(О)-146/2025, відповідно до пункту 1.1 якого Постачальник зобов`язується, при наявності ресурсів, передати у власність Покупця нафтопродукти, а саме - дизельне паливо, бензин (далі по тексту "Товар"), а Покупець зобов`язується на умовах даного Договору прийняти Товар і своєчасно сплатити за нього.
Пунктами 1.2 та 1.3 Договору передбачено, що вартість Товару визначається у рахунках, які є невід`ємною частиною даного договору. Ціна та кількість Товару погоджуються Сторонами при поставці кожної окремої партії Товару.
У пункті 1.4 Договору визначено, що Товар за цим Договором поставляється партіями на підставі отриманих Постачальником заявок Покупця. Загальна кількість Товару, що поставляється Покупцю за цим Договором, визначається загальною кількістю Товару у всіх партіях.
Згідно із п. 1.5 Договору одиниця виміру: тони/літри/шт. (згідно відвантажувальних документів).
Право власності на Товар, а також ризик випадкової втрати і випадкового ушкодження Товару переходить від Постачальника до Покупця в момент передачі Товару Покупцю та підписання товаросупровідних документів на Товар, у тому числі видаткової накладної та товарно-транспортної накладної, в яких вказуються фактичні дані по найменуванню, одиниці виміру, ціні і кількості Товару, що було поставлено (п. 2.4 Договору).
Відповідно до п. 3.1 Договору розрахунки за Продукцію здійснюються Покупцем у національній валюті України шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 2-х календарних днів з моменту поставки Товару.
Згідно п. 3.2. Договору зобов`язання Постачальника по поставці Товару в рамках Договору виникає за умови надходження на розрахунковий рахунок Постачальника 100%-ї оплати за погоджену партію Товару згідно підписаного Сторонами відповідного Додатку до цього Договору або згідно виставленого рахунку Постачальника, який надсилається на підтвердження заявки Покупця, якщо інші умови Сторони не погодили в Додатках.
Згідно із п. 3.3 Договору платіжні документи за цим Договором оформлюються згідно умов чинного законодавства України, з дотриманням усіх вимог, які зазвичай ставляться до змісту і форми таких документів, з обов`язковим зазначенням номеру та дати укладання Договору, згідно з яким здійснюється сплата грошових коштів, а також номер та дату відповідного рахунку-фактури.
Умовами пункту 3.4 Договору передбачено, що датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів банківською установою на банківський рахунок Постачальника.
У відповідності до пункту 5.1 Договору передача Товару здійснюється на підставі пред`явлених документів Покупця: доручення.
Пунктами 5.2 та 5.3 Договору передача Товару Покупцю проводиться згідно кількості та по ціні, що вказуються у товарно-транспортних та видаткових накладних Постачальника. Товар поставляється Покупцю партіями, в кількості та за ціною, визначеними в рахунках, згідно заявок.
Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31 грудня 2025 року. Договір продовжується автоматично на наступний рік, якщо ні одна із Сторін не повідомить письмово про розірвання Договору (п. 6.1 Договору).
Відповідно до п. 8.3 Договору в разі несвоєчасної оплати (не оплати) за поставлений Товар, Покупець виплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період несвоєчасної оплати (не оплати) за кожний день прострочення від суми невиконаного грошового зобов`язання. Крім цього Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику проценти за користування чужими грошовими коштами від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати. Процент за користування чужими грошовими коштами встановлюється у розмірі 36% річних. Сплата штрафних санкцій та процентів не звільняє Сторони від виконання зобов`язань за цим Договором.
У пункті 13.1 Договору сторони погодили, що цей Договір та всі документи до нього та на його виконання, можуть бути укладені, підписанні за допомогою систем електронного документообігу.
Договір підписаний уповноваженими особами та скріплено печатками.
Як убачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору постачання нафтопродуктів № УПЦ(О)-146/2025 від 11.03.2025 позивачем поставлено відповідачу дизельне паливо ДП-З-Євро5-В0 на загальну суму 1 333 442,50 грн., що підтверджується видатковими накладними: № 663 від 14.03.2025 на суму 621 442,50 грн.; № 678 від 17.03.2025 на суму 578 500,00 грн.; № 746 від 25.03.2025 на суму 133 500,00 грн., підписаними уповноваженими представниками та скріплені їх печатками.
На оплату поставленого Товару позивачем виставлено рахунки: № 465 від 14.03.2025 на суму 621 442,50 грн.; № 483 від 17.03.2025 на суму 578 500,00 грн.; № 563 від 25.03.2025 на суму 133 500,00 грн.
Відповідач за отриманий товар розрахувався частково, в загальній сумі 568 942,50 грн., а саме - 14.03.2025 - 200 000,00 грн., 14.03.2025 - 135 412,50 грн., 17.03.2025 - 100 030,00 грн., 31.03.2025 - 133 500,00 грн., що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків, обопільно підписаним сторонами.
Оскільки остаточний розрахунок не було здійснено, позивач просить стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 764 500,00 грн.
Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором постачання нафтопродуктів № УПЦ(О)-146/2025 від 11.03.2025, позивачем заявлено вимоги про стягнення 167 394,08 грн - 36% річних та 119 471,45 грн - пені.
З огляду на встановлені обставини, суд враховує таке.
Враховуючи укладений між сторонами Договір поставки нафтопродуктів № УПЦ(О)-146/2025 від 11.03.2025, правовідносини між сторонами в цій частині підпадають під правове врегулювання положеннями глави 54 Цивільного кодексу України (ЦК України).
Згідно із ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Згідно із ч. 1 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу
Відповідно до ч. 3 ст. 538 ЦК України у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.
В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.
Як підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем, ним в порушення прийнятих на себе зобов`язань за Договором не було здійснено остаточної оплати вартості поставленого позивачем товару на суму 764 500,00 грн.
У силу приписів ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Пунктом 3.1 Договору сторони погодили, що розрахунки за Продукцію здійснюються Покупцем у національній валюті України шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 2-х календарних днів з моменту поставки Товару.
Відповідно до п. 2.4 Договору право власності на Товар, а також ризик випадкової втрати і випадкового ушкодження Товару переходить від Постачальника до Покупця в момент передачі Товару Покупцю та підписання товаросупровідних документів на Товар, у тому числі видаткової накладної та товарно-транспортної накладної, в яких вказуються фактичні дані по найменуванню, одиниці виміру, ціні і кількості Товару, що було поставлено.
Отже, з урахуванням підписання сторонами видаткових накладних № 663 від 14.03.2025, № 678 від 17.03.2025, № 746 від 25.03.2025, як підтвердження прийняття Товару, строк для здійснення його оплати сплив через два календарні дні після такого прийняття, у зв`язку з чим з цього моменту відповідач вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання, відповідно до частини першої статті 692 Цивільного кодексу України.
Матеріалами справи підтверджено, що позивачем поставлено відповідачу товар за видатковими накладними № 663 від 14.03.2025, № 678 від 17.03.2025, № 746 від 25.03.2025 на загальну суму 1 333 442,00 грн., а відповідачем частково здійснено оплату поставленого товару в сумі 568 942,50 грн.
Таким чином сума боргу становить 764 500,00 грн. 
Будь-яких заперечень щодо наявності заборгованості за договором, доказів, що спростовують її розмір або доказів щодо повної оплати заборгованості відповідачем до суду не надано.
За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову щодо стягнення 764 500,00 грн. основного боргу у повному обсязі.
Водночас суд враховує позицію, викладену у постанові КГС ВС від 08.06.2022 у справі № 913/618/21, що доказувати факт здійснення відповідачем оплати, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач.
Окрім суми основного боргу, позивачем заявлено вимогу про стягнення ТОВ "НЕМИРІВ НАФТОБАЗА" пені у розмірі 119 471,45 грн. за період з 28.03.2025 по 27.09.2025 та 36 % річних у сумі 167 394,08 грн. за період з 28.03.2025 по 04.11.2025.
Розглядаючи вимоги позивача про стягнення пені та 36 % річних, суд зважає на таке.
Згідно із п. 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
За приписами ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.
У відповідності до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно із ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У пункті 8.3 Договору сторони погодили, що в разі несвоєчасної оплати (не оплати) за поставлений Товар, Покупець виплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період несвоєчасної оплати (не оплати) за кожний день прострочення від суми невиконаного грошового зобов`язання. Крім цього Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику проценти за користування чужими грошовими коштами від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати. Процент за користування чужими грошовими коштами встановлюється у розмірі 36 % річних. Сплата штрафних санкцій та процентів не звільняє Сторони від виконання зобов`язань за цим Договором.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/190/18 наведено висновок, за змістом якого, визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані сторонами докази, у тому числі зроблений позивачем розрахунок заявлених до стягнення сум, перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок, що є процесуальним обов`язком суду.
Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 36 % річних та пені судом встановлено наступне.
Ухвалою суду від 17.04.2025 відкрито провадження у справі № 902/207/25 про банкрутство ТОВ "НЕМИРІВ НАФТОБАЗА", введено процедуру розпорядження майном боржника та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.
Відповідно до ч. 3 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, крім іншого, не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.
За змістом постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.05.2023 у справі № 905/1224/17, "спеціальний закон - КУзПБ імперативно встановив обмеження, зокрема, застосування заходів відповідальності до боржника за невиконання грошових зобов`язань, серед яких і передбачені статтею 625 ЦК України, адже після відкриття провадження у справі про банкрутство та введення процедури розпорядження майном боржник фактично втрачає право самостійно, на власний розсуд визначати порядок погашення заборгованості за власними зобов`язаннями, а подальше задоволення вимог кредиторів здійснюється в порядку, передбаченому положеннями КУзПБ.
Тобто з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство вводиться мораторій на задоволення вимог кредиторів, який, серед іншого, передбачає те, що не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання та не нараховуються три проценти річних від простроченої суми тощо.
Відтак, ТОВ "УКРПЕТРОЛЦЕНТР" має право нараховувати 36 % річних та пеню по 16.04.2025 (день, що передує даті відкриття провадження у справі банкрутство).
Згідно проведеного судом підрахунку, розмір 36 % річних за період з 28.03.2025 по 16.04.2025 на суму боргу 764 500,00 грн. становить 15 080,55 грн., розмір пені становить 12 986,03 грн.
Правильність розрахунку позивача перевірена судом з використанням калькулятора штрафів системи Ліга Закон.
Таким чином, в задоволенні позову в частині 36 % річних в сумі 152 313,53 грн. та пені в сумі 106 485,42 грн. слід відмовити.
Згідно з положеннями ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Судом кожній стороні була надана розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.
Згідно з ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані, підтверджуються належними та допустимими докази, а тому підлягають задоволенню, з наведених вище мотивів.
Отже, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наведених вище мотивів.
Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 237 ГПК України при ухвалені рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Виходячи з підпунктів 2.1, 2.2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовних заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Як слідує з матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви виходячи з ціни позову 1 051 365,53 грн. було сплачено судовий збір в сумі 15 770,48 грн., що підтверджується платіжними інструкціями № 7954 від 03.11.2025 на суму 11 467,50 грн. та № 7981 від 04.11.2025 на суму 4 302,98 грн..
При цьому, позивачем подано позов через систему ЄСІТС, отже ставка судового збору складала 0,8 (ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір").
Тому, правильна сума судового збору становить 12 616,38 грн. (15 770,48 х 0,8).
Сума надмірно сплаченого судового збору становить 3 154,10 грн. та може бути повернута позивачу та підставі поданого клопотання.
Приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволені частково, на відповідача покладаються витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 9 510,79 грн., решта сплаченого позивачем суми судового збору в розмірі 3 105,59 грн. залишаються за позивачем.
Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 2, 3, 11, 12, 13, 18, 42, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 165, 178, 196, 210, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 255, 256, 326, 327 ГПК України -

У Х В А Л И В :

1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НЕМИРІВ НАФТОБАЗА" (вул. Литвиненко-Вольгемут Марії, буд. 31А, м. Вінниця, Вінницький рн., Вінницька обл., 21018, код 24898750) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРПЕТРОЛЦЕНТР" (б. Приймаченко Марії, буд. 1/27, офіс 404, м. Київ, код 43699122) заборгованість в загальному розмірі 792 566,58 грн., з яких: 764 500,00 грн. - основний борг, 15 080,55 грн. - 36 % річних, 12 986,03 грн. - пеня та 9 510,79 грн. судового збору.
3. Відмовити в задоволенні позову в частині вимог про стягнення 36 % річних в сумі 152 313,53 грн. та пені в сумі 106 485,42 грн. 
4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
5. Згідно з приписами ч. 1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
6. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
7. Копію рішення надіслати сторонам до електронних кабінетів у системі ЄСІТС та на електронні адреси: ТОВ "УКРПЕТРОЛЦЕНТР" - a0730807040@gmail.com; ukrpetrolcentr@gmail.com; ТОВ "НЕМИРІВ НАФТОБАЗА" - nvnbaza@ukr.net; арбітражному керуючому - Бобруку Т.В. -  ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_2 

Повне рішення складено 22 квітня 2026 р.

Суддя Лабунська Т.І.  

віддрук. прим.:
1 - до справи;
2 - ТОВ "УКРПЕТРОЛЦЕНТР" (б. Приймаченко Марії, буд. 1/27, офіс 404, м. Київ, 01042);
3 - ТОВ "НЕМИРІВ НАФТОБАЗА" (вул. Литвиненко-Вольгемут Марії, буд. 31А, м. Вінниця, Вінницький рн., Вінницька обл., 21018)