Справа №461/1322/26
Провадження №3/461/669/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 березня 2026 року           м.Львів
Суддя Галицького районного суду м.Львова Радченко В.Є., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно, - 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 2 ст. 187 КУпАП, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , якому встановлено адміністративний нагляд ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04.03.2024 року, у встановлений час з 10 год. 00 хв. по 11 год. 00 хв. не прибув на відмітку до ВП ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області по вул. Мартовича, 2 у м. Львові, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КУпАП, повторно протягом року.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про наслідки неявки шляхом направлення смс-повідомлення, що підтверджується довідкою про доставку SMS від 05.03.2026 року. Клопотання про відкладення розгляду справи, розгляд справи у його відсутності суду не подав, про причини своєї неявки суд не повідомив.
Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку справи, у якій вона є стороною. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту. В поняття «розумний строк» розгляду справи Європейський суд з прав людини включає: складність справи, поведінку заявника, поведінку органів державної влади, важливість справи для заявника. В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Крім того, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, та те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не з`явилася в судове засідання, обізнана про наявність даного адміністративного провадження та скерування справи на розгляд до суду, беручи до уваги вжиття судом вичерпних заходів для повідомлення особи про дату, час та місце розгляду справи і забезпечення її участі у розгляді справи, суд вважає, за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).
Факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП, стверджується зібраними у справі доказами, зокрема:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВБА №214282 від 09.02.2026 року; 
- копією ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04.03.2024 року про встановлення стосовно ОСОБА_1 адміністративного нагляду;
- копією постанови Миколаївського районного суду Львівської області від 03.11.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 187 КУпАП;
- копією рапорта, з якого вбачається, що ОСОБА_1 05.01.2026 року не прибув для відмітки до ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 187 КУпАП, тобто порушення правил адміністративного нагляду особами, щодо яких встановлено такий нагляд, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення. 
Проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними, допустимими та достовірними. Ці докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, судом не встановлено. 
Враховуючи обставини та характер вчиненого адміністративного правопорушення, його наслідки, особу правопорушника, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти стягнення у виді штрафу. 
У відповідності до вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, стягується судовий збір у розмірі 0,2 мінімальної заробітної плати, що з 01.01.2023 року складає 665,60 грн. 
Керуючись ст.ст. 248, 249, 251, 283-285 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь ДСА України судовий збір в розмірі 665,60 грн.
Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня її постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. 

Суддя В.Є. Радченко