ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2026 року
м. Київ
справа № 210/2141/16-ц
провадження № 61-1807св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Первинна профспілкова організація Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргуОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі судді Сільченко В. Є., від 24 квітня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду, в складі колегії суддів: Бондар Я. М., Зубакової В. П., Остапенко В. О. ,від 14 січня 2025 року, 
ВСТАНОВИВ:
1. У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»), третя особа - Первинна профспілкова організація Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» 
(далі - первинна профспілкова організація ВНФ), про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.
2. Позов ОСОБА_1 мотивований тим, що вона працювала в шахтоуправлінні з підземного видобутку руди ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на посаді роздавальника вибухових матеріалів (підземного) дільниці 
№ 22 (заряджання глибоких свердловин та видачі ВМ). Наказом відповідача 
від 03 березня 2016 року № 206/л її було звільнено з роботи у зв`язку із скороченням штату, на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України. 
3. Вважає своє звільнення незаконним, оскільки відповідно до пункту 
8.9. розділу VIII (Гарантії діяльності і дотримання прав професійних спілок) Галузевої угоди гірничо-металургійного комплексу України на 2011 - 2012 роки не допускається звільнення з роботи за ініціативою власника або уповноваженого ним органу членів виборних профспілкових органів Профспілки металургів і гірників України (далі - ПМГУ), не звільнених від своєї основної роботи (посади), протягом двох років після закінчення виборних повноважень, крім випадків повної ліквідації підприємства чи вчинення працівником дій, за які законодавством передбачена можливість звільнення з роботи.
4. Вказує, 10 серпня 2012 року вона була обрана профгрупоргом ПМГУ дільниці № 22 (заряджання глибоких свердловин та видачі ВМ) шахтоуправління з підземного видобутку руди ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», виконувала повноваження профгрупорга до закінчення виборних повноважень, тобто до 05 березня 2014 року, про що свідчить виписка з протоколу № 3 від 05 березня 2014 року звітно-виборних зборів профспілкової групи дільниці № 22 ШУ ГД, проте звільнена з роботи 03 березня 2016 року, тобто до спливу дворічного строку після закінчення її виборних повноважень.
5. Згідно з пунктом 1 наказу по ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» 
від 22 вересня 2015 року № 1132 «Про внесення змін до штатного розкладу шахтоуправління з підземного видобутку руди (на правах шахт)» були проведені зміни в штатному розкладі шахтоуправління шляхом виключення 
4-х одиниць (з 12-ти) роздавальників вибухових матеріалів (підземних) дільниці № 22 (заряджання глибоких свердловин та видачі ВМ). Новий штатний розклад введений в дію з 07 грудня 2015 року. 06 жовтня 2015 року адміністрація ШУ ГД попереджала позивачку під підпис про майбутнє звільнення з підприємства за пунктом 1 статті 40 КЗпП України.
6. В порядку працевлаштування їй була запропонована тільки вакансія кранівника 4-го розряду цеху переробки металопродукції, від якої вона вимушена була відмовитися у зв`язку з тим, що їй за станом здоров`я протипоказана робота на висоті. 
7. 09 жовтня 2015 року вона подала заяву, в якій просила надати в письмовому вигляді список вакантних посад, які були у Шахтоуправлінні та в цілому на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». Із наданого списку вакантних робочих місць, які були на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» станом на 
13 жовтня 2015 року, вона обрала роботу оператора котельні 5-го розряду конверторного цеху сталеплавильного департаменту, але начальник цього цеху відмовив їй у прийнятті на роботу оператором, про що свідчить його резолюція на направленні. 
8. Після відмови у прийнятті на роботу оператором котельні вона просила надати направлення до Департаменту по якості, на вакантну посаду контролера у виробництві чорних металів (по відбору проб та якості металургійної сировини), але провідний інженер з організації праці ВОП ГД департаменту з персоналу ОСОБА_2 пояснив, що в жовтні вона вже не має права на вибір інших вакантних професій. 
9. До листопада 2015 року була вакантною посада лампівника лампової (дільниця № 40) Шахтоуправління, але цю посаду їй не запропонували. Натомість в листопаді - грудні 2015 року на цю посаду перевели ОСОБА_3 , яка до того часу працювала бухгалтером шахтоуправління, посада якої не підлягала скороченню. 
10. Крім того, з 09 жовтня 2015 року була вакантною посада спеціаліста по розвитку персоналу, але її теж не запропонували, які посаду машиніста насосних установок у цеху уловлювання коксохімічного виробництва. 
11. 01 березня 2016 року була звільнена з посади стволового дільниці 
№ 24 Шахтоуправління ОСОБА_4., однак ця посада також не була запропонована.
12. 03 березня 2016 року вона подала заяву директору Шахтоуправління ОСОБА_5 з проханням перевести її на вакантну посаду стволового, тому що у неї є свідоцтво стволового 2-го розряду, ця робота була для неї найбільш підходящою, стволовим вона вже працювала 7 місяців на цій же дільниці, тобто могла приступити до роботи вже наступного дня. 
13. Вже після її звільнення на посаду стволового була переведена ОСОБА_3 , хоча її посада не підпадала під скорочення.
14. Позивачка вважає, що має переважне право на залишення на роботі перед іншими працівниками, які працювали з нею на одній дільниці тому що у попередні роки вона неодноразово нагороджувалась за сумлінну працю, брала активну участь в громадській роботі; має вищу освіту і диплом з відзнакою Українського політехнічного технікуму; має безперервний стаж на підприємстві - 11 років і 2 місяці (з них понад 4 роки підземного стажу); станом на день звільнення не мала дисциплінарних стягнень. 
15. Не дивлячись на її запит від 27 жовтня 2015 року та запит профкому на адресу адміністрації ШУ від 09 жовтня 2015 року з пропозицією надати інформацію і письмові докази більш високої ніж у ОСОБА_1 кваліфікації інших роздавальників ВМ (підземних) дільниці № 22 (заряджання глибоких свердловин і видачі ВМ) або про їх перевагу в залишенні на роботі - такої інформації роботодавець не надав.
16. На час попередження про звільнення ОСОБА_1 була членом Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів. Постановами профкому Первинної профспілкової організації від 28 грудня 
2015 року (протокол засідання профкому № 40) та від 18 лютого 2016 року (протокол засідання профкому № 8) відмовлено в наданні згоди на її звільнення.
17. Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила суд: 
- визнати наказ № 206/л від 03 березня 2016 року по ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про її звільнення з роботи за скороченням штату за пунктом 1 статті 40 КЗпП України незаконним і зобов`язати відповідача скасувати цей наказ;
- поновити її на попередню роботу у якості роздавальника вибухових матеріалів (підземного) дільниці № 22 (заряджання глибоких свердловин та видачі ВМ) шахтоуправління з підземного видобутку руди (на правах шахт) ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з 04 березня 2016 року;
- стягнути з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04 березня 2016 року до дня поновлення на роботі у зв`язку з незаконним звільненням;
- стягнути з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» 15 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди без утримання податку з доходів фізичних осіб.
Короткий зміст судових рішень, ухвалених справі
18. Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 квітня 2023 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 листопада 2023 року, у задоволенні позову відмовлено.
19. Рішення суду мотивовано тим, що у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, а саме скорочення чисельності та штату працівників, у тому числі і посади позивачки.
20. ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в повному обсязі виконало вимоги частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП України, а саме - позивачка завчасно отримала попередження про майбутнє звільнення та їй неодноразово пропонувались наявні протягом дії попередження вакантні посади на підприємстві, в тому числі з можливістю перенавчання за рахунок роботодавця, однак ОСОБА_1 або одразу відмовлялась від переведення на іншу роботу, або спочатку погоджувалась на переведення, проте заяв про переведення на обрані посади не подавала. Доказів відмови роботодавця від її переведення позивачка суду не надала.
21. В поданій звітності за формою 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» у графі «Укомплектування вакансії за сприяння Державної служби зайнятості України» здійснив відмітку «ні», тобто роботодавець не планував заповнювати ці вакансії у зв`язку з запланованими змінами в організації виробництва та праці, однак в силу законодавчих вимог до фактичного виключення посад зі штатного розпису мав включати вказані вакансії до звіту 3-ПН.Частина з цих посад взагалі не могли бути запропоновані ОСОБА_1 в силу важкості виконуваної роботи.
22. Врахувавши, що працівник згоди на зайняття запропонованих вакантних посад відповідно до своєї кваліфікації не надав, суд дійшов висновку, що позивачку було правильно звільнено у зв`язку зі скороченням штату працівників відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.
23. Профком первинної профспілкової організації ВНФ «АрселорМіттал Кривий Ріг» відмовив в наданні згоди на звільнення позивачки на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України. При цьому вказав в обґрунтування наявності у позивачки переважного права на залишення на роботі те, що позивачка має більш високу кваліфікацію та продуктивність праці, а саме: освіта у 
ОСОБА_1 повна вища, наявність заохочення та диплому як кращій за професією.
24. Однак після перевірки фактичних обставин, а саме: кваліфікації, продуктивності праці, освіти, суди встановили, що відмова профспілки у наданні згоди на звільнення позивачки є необґрунтованою і відповідач правомірно відхилив доводи профспілки.
25. Апеляційний суд погодився з висновками районного суду та вказав відсутність доказів допущення порушень ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» під час звільнення ОСОБА_1 .
26. Позивачка у період 2012-2014 років працювала без зазначення факту обрання до складу виборних профспілкових органів підприємства. Крім того, з протоколів від 28 грудня 2015 року № 40 та від 18 лютого 2016 року 
№ 8 засідання профкому первинної профспілкової організація ВНФ «АрселорМіттал Кривий Ріг» вбачається, що заборона звільнення позивачки у зв`язку з її членством у виборного профспілкового органу ПМГУ не зазначена.
27. Апеляційний суд відхилив доводи позивачки та її представника щодо фальсифікацій при переведення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з метою нібито ненадання цих посад позивачці, оскільки ці доводи не знайшли свого підтвердження. При цьому апеляційним судом за клопотанням позивачки було досліджено особисті картки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
28. Постановою Верховного Суду від 20 серпня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 листопада 2023 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
29. Постанова Верховного Суду мотивована тим, що апеляційний суд не надав оцінки виконанню роботодавцем вимог частини 2 статті 40 та 
частини 3 статті 49-2 КЗпП України під час вивільнення позивачки, не з`ясував наявність вакантних посад у період вивільнення позивачки з 06 жовтня 
2015 року по 03 березня 2016 року та причини з яких вони не були запропоновані ОСОБА_1 . Не проаналізував інформацію Криворізького міського центру зайнятості за звітом відповідача 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», не перевірив чи спростовано роботодавцем доводи позивачки про те, що вона не була ознайомлена з переліком усіх вакантних посад, як це передбачено положеннями частини третьої статті 49-2 КЗпП України.
30. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 січня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 
від 24 квітня 2023 року залишено без змін.
31. Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції про відмову в позові, апеляційний суд встановив, що наявними у справі доказами підтверджено, що разом з попередженням про наступне вивільнення відповідач пропонував ОСОБА_1 іншу роботу згідно зі списком вакансій від 05 жовтня 2015 року. 
22 жовтня 2015 року відповідач знов запропонував позивачці ознайомитись зі списком вакансій.
32. 09 та 22 жовтня 2015 року, 21 та 23 грудня 2015 року позивачці була надана можливість самостійного пошуку нового місця роботи в робочий час згідно її заяв, проте вона не поінформувала відповідача про результати вибору з вакантних посад і заяв про переведення на іншу роботу не подавала.
33. Апеляційний суд встановив, що упродовж періоду попередження 
 ОСОБА_1 були запропоновані вакантні посади, які були наявні на підприємстві.
34. Крім того роботодавець, для виявлення працівників, які мають переважне право залишення на роботі, зробив порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації працівників, та встановив, що 
 ОСОБА_1 має кваліфікацію економіста зі спеціальністю «економіка підприємства» за освітньо-кваліфікованим рівнем «молодший спеціаліст», у 2014 році притягалась до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани та мала найбільшу серед порівнюваних працівників кількість днів відсутності на роботі (71 день).
35. Оцінюючи рішення профспілкового органу, суд апеляційної інстанції погодився з висновком районного суду про те, що після перевірки фактичних обставин справи, а саме: кваліфікації, продуктивності праці, освіти, відмова профспілки є необґрунтованою, а відповідач правомірно дійшов висновку про безпідставність доводів профспілки.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
36. У касаційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 
від 24 квітня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду 
від 14 січня 2025 року, ухваливши нове судове рішення про задоволення позову.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
37. У лютому 2025 року  ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 
від 24 квітня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду 
від 14 січня 2025 року.
38. Ухвалою Верховного Суду від 03 березня 2025 року відкрито касаційне провадження, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи, які у березні 2025 року надійшли до Верховного Суду. 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
39. Підставою касаційного оскарження судових рішень заявниця зазначає 
неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду 
від 28 серпня 2024 року у справі № 641/1334/23, а також у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 641/5330/16, від 25 липня 2019 року у справі № 807/3588/14, від 20 листопада 2019 року у справі 
№ 759/1082/18, від 08 липня 2020 року у справі № 569/17130/17, від 10 січня 2024 року у справі № 501/1672/22 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
40. Крім того, вказує на порушення судами норм процесуального права та наявність передбачених пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підстав для скасування оскаржуваних судових рішень (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
41. Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд обмежився формальним переглядом прави, формально підійшов до оцінки доказів, не надав належної оцінки обставинам, які вказували на порушення прав позивачки, не врахував висновків, викладених у постанові Верховного Суду 
від 20 серпня 2024 року. 
42. Позивачка вважає, що їй не були запропоновані всі наявні у відповідача вакантні посади.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
43. У березні 2025 року ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» подало відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити скаргу без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.
44. Відзив мотивований тим, що апеляційний суд при повторному розгляді справи ретельно дослідив всі обставини з урахуванням вказівок Верховного Суду.
45. Звертає увагу, що роботодавець в процедурі вивільнення пропонує працівникові переліки вільних вакансій, а працівник після ознайомлення з ними визначає для себе прийнятні. У випадку обрання конкретної вакансії для переведення, це рішення оформлюється заявою працівника про переведення, яку працівник подає роботодавцеві.
Інші процесуальні звернення, які надійшли до Верховного Суду
46. У березні 2025 року  ОСОБА_1 надіслала до Верховного Суду додаткові пояснення, у яких наполягає, що вакантні посади не були їй запропоновані у повному обсязі. 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
47.  ОСОБА_1 працювала в шахтоуправлінні з підземного видобутку руди (на правах шахт) ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» роздавальником вибухових матеріалів (підземного) дільниці № 22 (заряджання глибоких свердловин та видачі ВМ).
48. Відповідно до наказу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» 
№ 1132 від 22 вересня 2015 року «Про внесення змін в штатний розклад шахтоуправління з підземного видобутку руди (на правах шахт)», яким у зв`язку зі зменшенням об`ємів вибухових матеріалів, що видаються та використовуються при провадженні гірничих робіт підземним способом, а також удосконаленням процесу переміщення вибухових матеріалів в підземному складі в шахтоуправлінні з підземної добичі руди (на правах шахт) гірничого департаменту змінюється штатний розклад шляхом виключення 
4 одиниць роздавальників вибухових матеріалів (підземних). Згідно із пунктом 2.3. зазначеного наказу про майбутнє вивільнення, пов`язане з виключенням штатних одиниць, працівники мали були повідомлені персонально з одночасним наданням пропозиції іншої роботи із числа вакансій, що є на підприємстві.
З цим наказом ОСОБА_1 ознайомлена 25 вересня 2015 року.
49. 28 вересня 2015 року відповідачем розглянуто питання про визначення працівників шахтоуправління з підземного видобутку руди (на правах шахт), що мають переважне право на залишення на роботі у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці у відповідності з наказом по підприємству 
від 22 вересня 2015 року № 1132, про що складено Протокол № 1. 
За результатами розгляду вказаного питання комісією було прийнято рішення про вивільнення працівників, зокрема, ОСОБА_1 .
В додатку № 1 до Протоколу № 1 здійснено порівняльний аналіз даних роздавальників вибухових матеріалів (підземного) дільниці № 22 (заряджання глибоких свердловин та видачі ВМ). Враховано, зокрема, що згідно із розпорядженням № 4618 від 04 грудня 2014 року «Про порушення правил внутрішнього розпорядку та рішення комісії з трудових спорів ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» № 38 від 18 грудня 2014 року 
 ОСОБА_1 допускала неякісне виконання своїх обов`язків та порушення трудової дисципліни. Крім того ОСОБА_1 мала найбільшу серед порівнюваних працівників кількість днів відсутності на роботі (71 день). 
50. Наказом відповідача № 956 від 18 липня 2014 року позивачці присвоєно звання «Кращий за професією», однак наказом № 1179 від 02 жовтня 2015 року «Про внесення змін до наказу від 18 липня 2014 року № 956 про нагородження працівників підприємства на честь професійного свята - Дня працівника металургійної та гірничодобувної промисловості, а також з нагоди 80-річчя підприємства» визнано недійсним нагородження ОСОБА_1 званням «Кращий за професією».
51. Правомірність наказу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 02 жовтня 2015 року № 1179 була предметом перевірки у справі № 210/5551/15-ц.
52. Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 червня 2017 року у справі № 210/5551/15-ц, яке залишено без змін постановою апеляційного суду від 04 квітня 2018 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. 
53. Розпорядженням відповідача № 3427 від 01жовтня 2015 року було створено комісію для виконання вимог статті 492 КЗпП України та прийняття рішень щодо можливого подальшого працевлаштування працівників на наявні на підприємстві вакантні місця з урахуванням їх спеціальності та стану здоров`я.
54. У жовтні 2015 року ОСОБА_1 під розписку попереджена про наступне вивільнення не раніше 07 грудня 2015 року та отримала пропозицію іншої роботи згідно списку вакансій від 05 жовтня 2015 року.
55. Відповідно до акту № 1 від 06 жовтня 2015 року «Про надання роботи» ОСОБА_1 обрала для переведення посаду «машиніст крану (кранівник) 
4 розряду», про що поставила свій підпис.
56. Згідно направлення № 92-01/1642/272 від 06 жовтня 2015 року 
ОСОБА_1 спрямовано до структурного підрозділу підприємства та проходження співбесіди з його керівником з питання працевлаштування на вакантну посаду машиніста крану (кранівник) 4 розряду. В направленні зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено процедуру та умови переведення на обрану нею вакантну посаду та встановлений строк для подання особистої заяви про переведення в строк до 12 жовтня 2015 року. Підписуючи вказане направлення ОСОБА_1 підтвердила, що у випадку, якщо вона без поважних причин до 15 жовтня 2015 року в письмовому вигляді не повідомить про своє рішення щодо переведення на обрану посаду, то це буде розцінене як відмова від запропонованої роботи.
57. Згідно доповідної записки начальника цеху переробки металопродукції (структурний підрозділ, в якому була наявна вакантна посада) за 
№ 272-186 від 10 грудня 2015 року, ОСОБА_1 09 жовтня 2015 року була на співбесіді з питання переведення на вакантну посаду, її переведення було погоджено, однак до 07 грудня 2015 року ОСОБА_1 заяву про переведення не подала.
58. 22 жовтня 2015 року відповідач запропонував ОСОБА_1 ознайомитись зі списком вакансій, наявних на підприємстві. Позивачка ознайомившись зі списком вакансій вказала, що їй необхідний час до 26 жовтня 2015 року для вирішення питання про переведення. З переліку вакансій ОСОБА_1 обрала посаду «оператор котельної 5 розряду» у конвертерному цеху. 
59. 26 жовтня 2015 року ОСОБА_1 було видано направлення 
№ 92-01/1760/261 для відвідування структурного підприємства з питання переведення. В подальшому було встановлено, що умови праці за посадою «оператор котельної 5 розряду» не дозволяли здійснити переведення 
ОСОБА_1 на цю посаду.
60. З приводу переведення на інші вакантні посади ОСОБА_1 до адміністрації підприємства не зверталась.
61. 09 та 22 жовтня 2015 року, а також 21 та 23 грудня 2015 року позивачці була надана можливість самостійного пошуку нового місця роботи в робочий час згідно її заяв.
62. 14 грудня 2015 року відповідач звернувся до профспілкового комітету первинної профспілкової організації ВНФ ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з поданням за вих. № 05-2141 про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.
63. Згідно із виписками з протоколів № 40 від 28 грудня 2015 року та № 8 від 18 лютого 2016 року засідання первинної профспілкової організації ВНФ «АрселорМіттал Кривий Ріг» відмовлено адміністрації ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в наданні згоди на звільнення ОСОБА_1 на підставі пункту 
1 статті 40 КЗпП України. 
Мотивуючи свою відмову наявністю переважного права позивачки на залишення на роботі, профспілка вважала, що ОСОБА_1 порівняно з іншими працівниками має більш високу кваліфікацію та продуктивність праці, а саме вищу освіту, заохочення та диплому кращій за професією.
64. Суди встановили, що позивачка у зв`язку із закінченням у 2009 році Українського політехнічного технікуму за спеціальністю «Економіка підприємства» здобула кваліфікацію економіст за освітньо-кваліфікаційним рівнем «молодший спеціаліст», що належить до середньої-спеціальної освіти, про що зазначено у порівняльній таблиці працівників, яка є додатком до Протоколу № 1 від 28 вересня 2015 року. 
65. Наказом № 206/л від 03 березня 2016 року ОСОБА_1 звільнено з посади роздавальника вибухових матеріалів (підземного) дільниці 
№ 22 (заряджання глибоких свердловин та видачі ВМ) шахтоуправління з підземного видобутку руди (на правах шахт) ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України за скороченням штату.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
66. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, відзиву на неї та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.
67. Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
68. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
69. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
70. Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
71. Відповідно до частини четвертої статті 36 КЗпП України у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується.
72. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40 КЗпП України).
73. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
74. Частиною другою статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
75. Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням на підставі пункту 
1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва та праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.
76. Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.
77. При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги статті 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється в зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота.
78. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року в справі № 800/538/17 (провадження № 11-431асі18) зроблено висновок, що «за приписами частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП вбачається, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Тобто роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, які відповідають зазначеним вимогам, що існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. З огляду на викладене, оскільки обов`язок із працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом усього періоду і існували на день звільнення».
79. Вказане також узгоджується також з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 02 серпня 2018 року у справі № 465/2454/16 (провадження № 61-902св18), від 06 травня 2020 року у справі № 487/2191/17 (провадження № 61-38337св18), від 11 квітня 2018 року у справі 
№ 520/10385/16 (провадження № 61-11801св18) та висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 01 липня 2015 року у справі 
№ 6-491цс15 та від 01 квітня 2015 року у справі № 6-40цс15.
80. Вирішуючи спір, суди встановили, що у відповідача дійсно мали місце зміни в організації виробництва і праці, а саме скорочення чисельності та штату працівників, у тому числі й посади позивачки.
81. 06 жовтня 2015 року, з дотриманням вимог статті 49-2 КЗпП України, ОСОБА_1 була письмово попереджена про наступне вивільнення та їй була запропонована інша робота згідно списку вакансій.
82. 22 жовтня 2015 року відповідач знову запропонував позивачці ознайомитись зі списком вакансій.
83. У жовтні та грудні 2015 року відповідач за заявами ОСОБА_1 надавав їй можливість самостійного пошуку нового місця роботи в робочий час.
84. Суди встановили, що заяв від ОСОБА_1 про переведення на вакантні посади, роботу за якими позивачка могла виконувати з огляду на свою кваліфікацію та стан здоров`я, до відповідача не надходило.
85. Суд першої інстанції надав оцінку інформації Криворізького міського центру зайнятості, врахувавши кваліфікацію позивачки, а також характер робіт за вказаними посадами, переважну більшість з яких включено до Переліку важких робіт та робіт зі шкідливими та небезпечними умовами праці, на яких заборонено застосування праці жінок.
86. Згідно з частиною першою статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.
87. Частина друга статті 42 КЗпП України містить перелік категорій працівників, які мають переваги в залишенні на роботі.
88. У постановах Верховного Суду від 27 вересня 2021 року у справі 
№ 452/2056/18 (провадження № 61-6712св20), від 20 серпня 2018 року у справі № 537/1621/17 (провадження № 61-11983св18) зроблено висновок, що роботодавець повинен зробити порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації тих працівників, які залишилися на роботі, і тих, які підлягають звільненню. При визначенні працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці використовуються ознаки, які в сукупності характеризують виробничу діяльність працівників: наявність певної освіти, стаж і досвід роботи, ставлення до роботи, якість виконуваної роботи тощо. Доказами більш високої продуктивності праці можуть бути: виконання значно більшого обсягу робіт порівняно з іншими працівниками, які займають аналогічні посади чи виконують таку ж роботу, накази про преміювання за високі показники у роботі тощо.
89. Правила статті 42 КЗпП України щодо врахування переважного права на залишення на роботі, підлягають застосуванню, якщо відбувається часткове (не повне) скорочення рівнозначних (однотипних) посад, тобто частина посад скорочується, частина - ні, що дає можливість порівняти кваліфікацію та продуктивність праці працівників на рівнозначних (однотипних) посадах, які підлягають скороченню. У такому випадку переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається працівникам із урахування інших підстав, перелічених у частині другій статті 42 КЗпП України.
90. Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 816/1232/17, від 09 квітня 2020 року у справі 
№ 760/21020/15-ц, від 12 квітня 2023 року у справі № 754/12401/21.
91. Суди встановили, що відповідач створив відповідну комісію та здійснив порівняльний аналіз працівників, які займали таку ж посаду, як і позивачка, і за результатами порівняльного аналізу дійшов висновку про відсутність у 
ОСОБА_1 переважного права на залишення на роботі. 
92. Вказане спростовує відповідні доводи касаційної скарги та свідчить про належне виконання ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» вимог частини 2 статті 40, статті 42 КЗпП України та частини 3 статті 49-2 КЗпП України під час вивільнення ОСОБА_1 . 
93. Доводам позивачки щодо неможливості її звільнення у 2016 році у зв`язку із виконанням нею у 2012-2014 роках повноважень профгрупорга апеляційний суд надав відповідну оцінку в своїй постанові. 
94. Наявність дискримінації при звільненні ОСОБА_1 судами не встановлено. 
95. Апеляційний суд під час нового розгляду виконав вказівки Верховного Суду та усунув недоліки, які стали підставою для скасування його попередньої постанови.
96. Суд апеляційної інстанції, встановивши обставини справи, надавши належну оцінку наданим сторонами доказам, правильно застосувавши норми матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку, що звільнення позивачки у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України відбулося з дотриманням вимог трудового законодавства.
97. Доводи касаційної скарги переважно спрямовані на необхідність переоцінки доказів Верховним Судом, що виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції визначені статтею 400 ЦПК України. 
98. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Пономарьов проти України») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.
99. Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija 
v. Spain від 09 грудня 1994 року, заява № 18390/91, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
100. З урахуванням встановлених обставин, висновки судів попередніх інстанцій по суті вирішення спору, не суперечать висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 серпня 2024 року у справі 
№ 641/1334/23, а також у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 641/5330/16, від 25 липня 2019 року у справі № 807/3588/14, 
від 20 листопада 2019 року у справі № 759/1082/18, від 08 липня 2020 року у справі № 569/17130/17, від 10 січня 2024 року у справі № 501/1672/22, на які в касаційній скарзі посилається позивачка.
101. В межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховним Судом не встановлено підстав для висновку, що суди попередніх інстанцій ухвалили оскаржені судові рішення із неправильним застосуванням норм матеріального права або із порушенням норм процесуального права, що відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного суду - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 квітня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 січня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:	В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников