ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2478/26 Справа № 199/5689/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Дребот І.Я. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючої - Городничої В.С.,
суддів: Макарова М.О.,, Ткаченко І.Ю.,
за участю секретаря судового засідання — Шаповалової О.І.,  
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м.Дніпра від 08 жовтня 2025 року у складі судді Дребот І.Я. по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,–

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2025 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с. 1-7), в обґрунтування якого посилалось на те, що 24.12.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів" було укладено договір позики №154233, згідно якого ОСОБА_1 отримав кредит. Відповідач зобов`язався погашати кредит, сплачувати відсотки за користуванням ним у терміни та на умовах, що передбачені договором.
ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання виконав, надавши ОСОБА_1 доступ до коштів на його картковому рахунку. Відповідач своїх обов`язків за угодою не виконує, оскільки кредитні кошти витратив та не повертає.
14.06.2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі по договору позики №154233 у розмірі 12 270,00 грн. Таким чином позивач набув права грошової вимоги до відповідача. 
28.03.2024 року між ОСОБА_1 та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів" було укладено договір позики №79243699, згідно якого ОСОБА_1 отримав кредит. Відповідач зобов`язався погашати кредит, сплачувати відсотки за користуванням ним у терміни та на умовах, що передбачені договором.
ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання виконав, надавши ОСОБА_1 доступ до коштів на його картковому рахунку. Відповідач своїх обов`язків за угодою не виконує, оскільки кредитні кошти витратив та не повертає.
14.06.2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі по договору позики №79243699 у розмірі 18 091,00 грн. Таким чином позивач набув права грошової вимоги до відповідача.
20.03.2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Інвест фінанс" було укладено кредитний договір №10001767667, згідно якого ОСОБА_1 отримав кредит. Відповідач зобов`язався погашати кредит, сплачувати відсотки за користуванням ним у терміни та на умовах, що передбачені договором.
ТОВ «Інвест фінанс" свої зобов`язання виконав, надавши ОСОБА_1 доступ до коштів на його картковому рахунку. Відповідач своїх обов`язків за угодою не виконує, оскільки кредитні кошти витратив та не повертає.
11.05.2021 року між ТОВ «Інвест фінанс" та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №11052021, у відповідності до умов якого, ТОВ «Інвест фінанс" передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі по кредитному договору №10001767667 у розмірі 8 840,00 грн. Таким чином позивач набув права грошової вимоги до відповідача.
Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість: за договором позики №154233 у розмірі 12 270,00 грн; за договором позики №79243699 у розмірі 18 091,00 грн; за кредитним договором №10001767667 у розмірі 8 840,00 грн, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати. 
Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпра від 08 жовтня 2025 року позов ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість у загальному розмірі 39 201,00 грн, з яких:
1) за договором позики №154233 від 24.12.2021 року в сумі 12 270,00 грн, з яких:
- 5 500,00 грн - сума заборгованості по основному боргу;
- 6 770,00 грн - сума заборгованості по відсоткам.
2) за договором позики №79243699 від 28.03.2024 року в сумі 18 091,00 грн, з яких:
- 5 500,00 грн - сума заборгованості по основному боргу;
- 1 602,00 грн - сума заборгованості по відсоткам;
- 10 989 грн - заборгованість за пенею.
3) за кредитним договором №10001767667 від 20.03.2020 року в сумі 8 840,00 грн, з яких:
- 4 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу;
- 4 840,00 грн - сума заборгованості за відсотками.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн (а.с. 73-75).
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу (а.с. 77-80), посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, а також на порушення норм процесуального та невірне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відмовити в повному обсязі.
ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не скористалось своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду скасувати з наступних підстав.
Задовольняючи позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості та доведеності.
Однак погодитися з такими висновками суду в повній мірі неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду.
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та  ОСОБА_1 24.12.2021 року був укладений договір позики №154233 на суму 5 500,00 грн.
Доказів видачі коштів у позику відповідачу за вказаним вище договором суду не представлено, клопотання про витребування відповідних доказів судом - не заявлено.
На підтвердження позовних вимог надано копію укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 14.06.2021 договору факторингу №14/06/21, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступив на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, зокрема, за договором позики №154233 від 24.12.2021 року.
Згідно з розрахунком позивача, відповідачу нарахована заборгованість за договором позики №154233 від 24.12.2021 року в розмірі 12 270,00 грн, з яких: - 5 500,00 грн - сума заборгованості по основному боргу; - 6 770,00 грн - сума заборгованості по відсоткам.
Між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та  ОСОБА_1 28.03.2024 року був укладений договір позики №79243699 на суму 700,00 грн.
Доказів видачі коштів у позику відповідачу за вказаним вище договором суду не представлено, клопотання про витребування відповідних доказів судом - не заявлено.
На підтвердження позовних вимог надано копію укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 14.06.2021 договору факторингу №14/06/21 за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступив на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, зокрема, за договором позики №79243699 від 28.03.2024 року (з урахуванням додаткових угод).
Згідно з розрахунком позивача, відповідачу нарахована заборгованість за договором позики №79243699 від 28.03.2024 року в розмірі 18 091,00 грн, з яких: - 5 500,00 грн - сума заборгованості по основному боргу; - 1 602,00 грн - сума заборгованості по відсоткам; - 10 989 грн - заборгованість за пенею.
Між ТОВ «Інвест фінанс" та  ОСОБА_1  20.03.2020 року укладений кредитний договір №10001767667 на суму 4 000,00 грн.
Доказів видачі кредитних коштів відповідачу за вказаним вище договором суду не представлено, клопотання про витребування відповідних доказів судом - не заявлено.
На підтвердження позовних вимог надано копію укладеного між ТОВ «Інвест фінанс" і ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 11.05.2021 договору факторингу №11052021, за умовами якого ТОВ «Інвест фінанс" відступив на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема, за кредитним договором від 20.03.2020 року №10001767667.
Згідно з розрахунком позивача, відповідачу нарахована заборгованість за кредитним договором від 20.03.2020 року №10001767667 в розмірі 8 840,00 грн, з яких: - 4 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 4 840,00 грн - сума заборгованості за відсотками.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).
Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Позивачем до суду надані докази щодо укладення трьох кредитних договорів (договорів позики) з відповідачем ОСОБА_1 , де зазначено, що їх підписання здійснено клієнтом за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів надання відповідачу кредитних коштів за умовами вказаних вище договорів, зокрема, платіжної інструкції, меморіального ордеру, виписки з особового рахунку, тощо.
Згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі №161/16891-15 (провадження №61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Розрахунки заборгованості, що надані разом з позовною заявою, не є первинними документами, які підтверджують видачу позичальнику кредиту, користування ним, а, отже самі по собі не є належними доказами наявності заборгованості. Розрахунок складений самим позивачем, а тому інформація, зазначена у ньому, за умови відсутності первинних документів щодо видачі кредитних коштів, не може бути належним доказом отримання ОСОБА_1 коштів у кредит та наявності заборгованості перед позивачем.
Колегія також зауважує, що в апеляційній скарзі відповідач заперечує щодо позовних вимог, зазначав, зокрема, про недоведеність позовних вимог, видачі кредитних коштів та недоведеність набуття права вимоги позивачем.
Отже, позивачем не доведено належними та допустимими доказами видачі відповідачу грошових коштів у кредит (позику), а також зарахування на користь останнього грошових коштів на його банківську картку/рахунок, тощо.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ч. 1 ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
У постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року №905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі №753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі №334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012 викладено висновки, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Проте, наявні в матеріалах справи копії договорів факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року та №11052021 від 11.05.2021 року не містять всіх сторінок договору, що позбавляє суд дослідити їх зміст у повному обсязі та встановити дійсні умови вказаних договорів, за якими, як стверджує позивач, відбулося відступлення права грошової вимоги за кредитними договорами (позики) укладеними між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Інвест фінанс" та ОСОБА_1 , а тому позивач не має права вимагати від ОСОБА_1 сплати заборгованості за вказаними правочинами.
Також, позивачем не представлено доказів підтвердження оплати ТОВ «ФК «ЄАПБ» на користь клієнтів (ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Інвест фінанс") ціни продажу за вказаними вище договорами факторингу, тобто суми грошових коштів, що сплачуються фактором клієнту після підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру боржників на умовах договору.
Що ж стосується договору позики №79243699, укладеного 28.03.2024 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , то колегія суддів приймає до уваги доводи апеляційної скарги відповідача та не погоджується з висновком суду першої інстанції, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» підтверджено відступлення права вимоги від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» з огляду на наступне.
За змістом ч. 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що в зазначеній нормі права мова йде про право грошової вимоги, яке не можна ототожнювати із зобов`язанням боржника, оскільки, право вимоги є похідним, що виникає через невиконання боржником певного грошового зобов`язання.
З вказаного слідує, що право вимоги не може існувати саме по собі.
Згідно п. 5 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» факторинг є видом фінансової послуги.
Відповідно ст. 9 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» фінансова послуга надається на підставі договору, який укладається, змінюється, припиняється, виконання зобов`язань за яким забезпечується відповідно до вимог цивільного законодавства України з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом та спеціальними законами.
Договір факторингу має такі ознаки:
1) предметом договору є надання фінансової послуги за плату;
2) зобов`язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим;
3) договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги;
4) договір факторингу укладається тільки в письмовій формі та має містити визначені Законом України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» умови;
5) мета договору полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі №909/968/16 вказано, що визначальною ознакою договору факторингу є суб`єктний склад його учасників. Так, суб`єктний склад у договорі факторингу має три сторони:
- клієнт, яким може бути фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності (ч. 2 ст. 1079 ЦК України);
- фактор, яким може бути банк або інша банківська установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ч. 3 ст. 1079 ЦК України);
- боржник, тобто набувач послуг чи товарів за первинним договором, що вбачається із ч. 1 ст. 1077 ЦК України, ст. 350 ГК України.
У справі, що переглядається, договір факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, укладений між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», за наслідком якого в подальшому ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №79243699, укладеного 28.03.2024 року, не враховує інтереси боржника, оскільки, на момент укладення договору факторингу у останнього не існувало грошових зобов`язань, за якими могло б в майбутньому виникнути право вимоги.
Сам Договір факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року не містить умов, за яких його дія поширюється на кредитні договори, що виникли після його укладення.
Натомість, умовами Договору факторингу передбачено, що предметом договору є відступлення прав вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. Тобто, його дія вичерпується відступленням права вимоги щодо визначених реєстром зобов`язань, і не поширюється на інші грошові зобов`язання.
Також, в матеріалах справи відсутні будь-які дії щодо продовження дії договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року до 31.12.2024 року. 
Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції невірно помилково дійшов висновку про доведення позивачем факту підтвердження відступлення права вимоги від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «ФК «ЄАПБ», оскільки, в матеріалах справи відсутні докази наявності у ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до ОСОБА_1 на час укладення договору факторингу з позивачем 14 червня 2021 року, оскільки, договір позики з відповідачем було укладено лише 28.03.2024 року (відповідно).
Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин. ТОВ «ФК «ЄАПБ» просило також розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача, клопотання про надання суду додаткових доказів, витребування відповідних доказів та інших документів не заявляв.
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, приймаючи до уваги недоведеність видачі позикодавцями відповідачу кредитних коштів за умовами договорів №154233 від 24.12.2021 року, №79243699 від 28.03.2024 року, №10001767667 від 20.03.2020 року, у зв`язку з чим, недоведеність наявності заборгованості; враховуючи також непредставлення позивачем достатніх доказів набуття ТОВ «ФК «ЄАПБ» прав вимоги за вказаними договорами, – колегія дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача за вказаними договорами заборгованості у загальному розмірі 39 201,00 грн, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.
На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, не надав належної оцінки представленим у справі доказам, дійшов безпідставного висновку про доведеність позовних вимог, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог.
За змістом ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Приймаючи до уваги відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633,60 грн (а.с. 101).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 382-383 ЦПК України, колегія суддів, –

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  — задовольнити.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпра від 08 жовтня 2025 року — скасувати з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь  ОСОБА_1  сплачений судовий збір у сумі 3 633 (три тисячі шістсот тридцять три) грн 60 коп. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені «17» березня 2026 року.
Повний текст постанови складено «27» березня 2026 року. 

Головуючий:         В.С. Городнича

Судді:           М.О. Макаров

І.Ю. Ткаченко