Справа № 456/176/26
Провадження № 2-о/456/87/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року місто Стрий 

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючої судді Валовін Ю. В. ,
з участю секретаря Байко В.З.,
представника заявника ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа Грабовецько-Дулібівська сільська рада Стрийського району Львівської області про встановлення факту, що має юридичне значення, 

ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позицій сторін та учасників справи. 
Заявниця ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт її постійного проживання з лютого 2020 року до часу відкриття спадщини із спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування заявлених вимог заявниця зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Її батько ОСОБА_4 помер раніше ІНФОРМАЦІЯ_3 . За життя мати була зареєстрована в АДРЕСА_1 . 
Після смерті матері заявниці відкрилася спадщина на належний їй на праві власності житловий будинок разом з господарськими будівлями і спорудами розташований в с. Верхні Гаї Дрогобицького району Львівської області згідно свідоцтва про право власності від 30.11.2009. Заповіту за життя мати не складала. Вказує, що є спадкоємцем першої черги за законом. 
31.12.2025 заявниця звернулася до приватного нотаріуса Стрийського районного територіального округу Чернилевська М.М. з приводу оформлення спадщини після смерті матері. На що нотаріус своєю постановою від 31.12.2025 відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав пропущення визначеного законом 6-ти місячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини та рекомендувала звертатися до суду з даним питанням. Проте, заявниця вважає, що не пропустила строку визначеного законом для прийняття спадщини, в силу приписів ч.3 ст.1268 ЦК України. Стверджує, що з 2020 року через важку хворобу та перенесений інсульт, мати була не здатна до самообслуговування, а тому проживала з нею за адресою АДРЕСА_2 . Заявниця дбала про матір, лікувала її, доглядала, несла всі витрати по її утриманні. А після смерті поховала її.
Отримана від нотаріуса відмова в оформленні спадщини і видачі свідоцтва унеможливлює заявницю отримати право на спадщину, відкриту після смерті матері ОСОБА_3 , тому звернулась до суду для встановлення факту проживання з матір`ю на час відкриття спадщини.
Заінтересована особа своєї позиції щодо поданої заяви не висловила, подала заяву про розгляд справи без її участі.

Заяви (клопотання) учасників справи, процесуальні дії у справі.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 13.01.2026 головуючим суддею в справі визначено суддю Валовін Ю.В. 
Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.01.2026 заяву ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 
Представник заявниці в судовому засіданні вимоги заяви підтримала, клопотала про виклик та допит в судовому засіданні свідків, а також витребування спадкової справи в нотаріуса Стрийського районного територіального округу Чернилевської М.М. Вказані клопотання протокольною ухвалою було задоволено.
Розгляд справи по суті відбувся 06.04.2026 за участю представника заявниці ОСОБА_1 . 
За наслідком судового засідання 06.04.2026 суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та визначив дату та час його проголошення 16.04.2026. 
Відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.
Згідно з ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Враховуючи наведене вище, дата ухвалення рішення у вказаній справі про встановлення факту, що має юридичне значення є дата складення повного судового рішення 21.04.2026.

Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є матір`ю заявниці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 30.12.2025 (видане повторно). З вказаного свідоцтва вбачається що батьком ОСОБА_2 є ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 .
ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3 померла, про що 12.06.2025 складено відповідний актовий запис № 360 Стрийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції серії НОМЕР_2 . 
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 помер батько заявниці ОСОБА_4 .
В день смерті матері, відповідно до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України, відкрилась спадщина. До спадкового майна увійшов житловий будинок разом з господарськими будівлями і спорудами розташований в с. Верхні Гаї Дрогобицького району Львівської області згідно свідоцтва про право власності від 30.11.2009 серія НОМЕР_4 .
Медичною документацією, яка долучена до заяви, а саме, витягом з історії хвороби стаціонарного хворого № 6177/314 від 28.01.2025, висновком спеціаліста від 04.02.2025 висновком ендоскопі ста від 04.02.2025 підтверджується наявність важких когнітивно-мнестичних порушень в ОСОБА_3 а також онкологічного захворювання. 
Відповідно до довідки виконавчого комітету Грабовецько-Дулібівської сільської ради Стрийського району Львівської області № 05-24/144 від 10.03.2026, ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . Водночас, відповідно до Акту № 62 від 19.03.2026 складеного КП «УК «Комфортний Стрий», на підставі свідчень сусідів, встановлено, що ОСОБА_3 фактично до дати смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 проживала з донькою за адресою АДРЕСА_2 .
В судовому засіданні було допитано свідків, які повідомили наступні обставини. ОСОБА_5 будучи сусідкою заявниці, проживаючи за адресою АДРЕСА_3 , повідомила, що перебуває з родиною ОСОБА_6 в дружніх відносинах. Неодноразово бувала в них в гостях, знає, що мати заявниці вже тривалий час важко хворіє. Починаючи з 2019 року заявниця забрала маму до себе після діагностування онкології, згодом стан матері погіршився, вона практично була позбавлена можливості обслуговувати себе самостійно. Свідок стверджувала, що неодноразово самостійно допомагала заявниці в догляді за матір`ю. 
Свідок ОСОБА_7 є донькою заявниці та онукою померлої ОСОБА_3 , повідомила, що бабуся з 2019 року захворіла, через, що мама забрала її проживати до себе. В 2020 році бабусю оперували по онкології, потім почались труднощі з пересуванням, останній рік бабуся була повністю лежачою, мама доглядала її самостійно в своїй квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Після смерті бабусі мама займалась її похованням. 
31.12.2025 заявниця звернулася до приватного нотаріуса Стрийського районного територіального округу Чернилевська М.М. з приводу оформлення спадщини після смерті матері, однак нотаріус своєю постановою від 31.12.2025 відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав пропущення визначеного законом 6-ти місячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини та відсутності підтвердження постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, рекомендувала звертатися до суду з даним питанням.
Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. 
Судом встановлено, що заявниця змушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском передбаченого ст. 1270 ЦК України шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини та відсутності підтвердження постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Водночас, заявниця, проживаючи з мамою ОСОБА_3 останні роки життя, не подала заяву про прийняття спадщини, вважаючи, що прийняла її в силу закону, проживаючи разом з спадкодавцем. 
Таким чином, відсутність встановлення факту проживання заявниці разом з ОСОБА_3 унеможливлює заявницю отримати право на спадщину, відкриту після смерті матері.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.
До таких фактів законодавець у статі 315 ЦПК України відносить: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Отже, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.
Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 761/16799/15-ц (провадження № 14-139цс18), у постанові від 10.04.2019 у справі №320/948/18.
Згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).
Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Таким чином, за змістом статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.
Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявності фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрації місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.
Такий правовий висновок щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладений у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17, від 18 листопада 2020 року у справі № 523/19010/15, від 02 квітня 2021 року у справі № 191/1808/19, від 28 квітня 2021 року у справі № 204/2707/19.
Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.
Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання заявниці за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявницею та оцінені судом.
Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові у справі № 484/747/17 від 10 січня 2019 року.
Згідно п.п. 4.10 п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.
З п.п. 3.22 п. 3 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вбачається, що у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, яка визначає критерії законності та обґрунтованості рішення, а також ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оцінка доказів та висновки суду за результатами розгляду справи.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Так, досліджені в судовому засіданні письмові докази та показання допитаних у судовому засіданні свідків дають підстави стверджувати поза всяким сумнівом, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини постійно проживала зі своєю донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
У суду відсутні підстави ставити під сумнів істинність фактів, зазначених у згаданих документах та показаннях свідків, оскільки такі відповідають і не суперечать обставинам, відомості про які містяться в зібраних по справі доказах. 
Таким чином, на підставі досліджених доказів у справі, які оцінено за вимогами допустимості, належності, достатності та взаємного зв`язку, судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини постійно проживала зі своєю донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дасть йому можливість реалізувати своє право на оформлення спадщини. 

Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом, таким чином судові витрати слід віднести на рахунок заявника.
Керуючись ст. 293, 294, 315, 319, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Заяву задовольнити.
Встановити факт, що ОСОБА_2 постійно проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_3 з лютого 2020 року до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_9 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Сторони у справі:
Заяниця: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .
Заінтересована особа: Грабовецько-Дулібівська сільська рада Стрийського району Львівської області, код ЄДРПОУ 04370998, місцезнаходження: вул. Шевченка, 170, с. Дуліби, Стрийський район, Львівська область.

Суддя      Юлія ВАЛОВІН