ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
09.04.2026	Справа №910/13130/25	

Суддя Господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний лікувально-діагностичний центр "Медіон" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рестофпіл"
про стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 110 000,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Медичний лікувально-діагностичний центр "Медіон" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екобудбрухт", в якому просило суд (з урахуванням заяви позивача про зміну предмету позову) стягнути з відповідача безпідставно набуті кошти у сумі 110 000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Медичний лікувально-діагностичний центр "Медіон" вказує, що 26.08.2025 з рахунку позивача НОМЕР_1 , відкритого в банківській установі - АТ КБ "Приватбанк" на рахунок відповідача НОМЕР_2 , відкритий у АТ "ОТП Банк" внаслідок технічної помилки бухгалтера при роботі з системою "клієнт-банк" було перераховано кошти 110 000,00 грн.
Про наявність нетипового та помилкового переказу коштів позивачу стало відомо з усного звернення фахівців АТ КБ "Приватбанк" щодо підтвердження походження та правової підстави зазначеної операції, яке мало місце 08.09.2025. За результатами внутрішньої перевірки позивачем встановлено відсутність належної правової підстави для отримання спірних коштів на користь відповідача - фактичної наявності договірних відносин між сторонами як на момент проведення зазначеного платежу, так і протягом практики господарської діяльності у минулі періоди не було. Позивач стверджує, що не мав на меті укладати будь-який правочин з відповідачем чи виконувати будь-яке зобов`язання перед ним. Позивач наполягає, що переказ коштів відбувся виключно внаслідок помилки.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2025 (постановленою після усунення позивачем недоліків позовної заяви, встановлених в ухвалі суду від 27.10.2025) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/13130/25; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання); визначено сторонам строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.
Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу..
Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.
Оскільки відповідачем не було виконано свого обов`язку з реєстрації свого електронного кабінету у Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), то ухвала суду від 04.11.2025 була надіслана відповідачу 05.11.2025 на адресу, яка була вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (04071, м. Київ, вул. Нижній Вал (Подільський р-н), буд. 51), рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали. 
Однак поштове відправлення №R067032228833 не було вручене відповідачу та було повернуте до суду 19.11.2025 у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою, що підтверджується довідкою відділення поштового зв`язку від 13.11.2025 на відповідному конверті.
Згідно пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Таким чином, керуючись приписами п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, суд приходить до висновку, що ухвала суду від 04.11.2025 є такою, що вручена відповідачу 13.11.2025.
Крім того, ухвала суду від 04.11.2025 була надіслана відповідачу на електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_1, яка була вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та дана ухвала була доставлена до електронної скриньки відповідача 04.11.2025, що підтверджується довідкою Господарського суду міста Києва про доставку електронного листа.
Статтею 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" визначено перелік відомостей, про юридичну особу, які вносяться до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Зокрема, передбачено, що до Єдиного державного реєстру вноситься інформація для здійснення зв`язку з юридичною особою: телефон, адреса електронної пошти (п. 18 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань").
Частиною 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" встановлено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.
З огляду на наведені приписи закону, суд приходить до висновку, що вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_1 є офіційною електронною адресою відповідача у розумінні законодавства, в тому числі Господарського процесуального кодексу України.
Статтею 113 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. 
За приписами ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.
Пунктом 4 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 04.11.2025 у справі №910/13130/25 встановлено відповідачу строк на подання відзиву з долученими до нього доказами та з доказами його направлення позивачу - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.
Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ч. 1 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України).
Отже, відповідач вправі був подати відзив на позов у строк до 28.11.2025 включно.
Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений судом у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.
При цьому, судом враховано, що за інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 18.02.2026 було проведено державну реєстрацію змін щодо юридичної особи із ідентифікаційним кодом 45710006, зокрема змінено найменування (з Товариства з обмеженою відповідальністю "Екобудбрухт" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Рестофпіл") та змінено адресу місцезнаходження (з 04071, м. Київ, вул. Нижній Вал (Подільський р-н), буд. 51, на 03022, м. Київ, вул. Сумська, буд. 1).
Таким чином, оскільки провадження у даній справі відкрито з додержанням правил підсудності, в той час як відповідачем було змінено своє найменування та адресу свого місцезнаходження після відкриття провадження у справі та після того, як ухвалу суду від 04.11.2025 було вручено в розумінні приписів ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України Товариству з обмеженою відповідальністю "Екобудбрухт" (тобто до перейменування на Товариство з обмеженою відповідальністю "Рестофпіл" та зміни місцезнаходження), а отже правила підсудності не порушені та дана справа може бути розглянута по суті.
Відтак, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України. 
26.08.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю "Медичний лікувально-діагностичний центр "Медіон" було перераховано Товариству з обмеженою відповідальністю "Екобудбрухт" (після перейменування - Товариство з обмеженою відповідальністю "Рестофпіл") на рахунок НОМЕР_2 , відкритий у АТ "ОТП Банк", кошти у розмірі 110 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №362 від 26.08.2025.
У платіжній інструкції №362 від 26.08.2025 у графі "Призначення платежу" вказано - оплата згідно з Договором №000233 від 04.08.2025, за товар, без ПДВ.
22.09.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Медичний лікувально-діагностичний центр "Медіон" направило Товариству з обмеженою відповідальністю "Екобудбрухт" (після перейменування - Товариство з обмеженою відповідальністю "Рестофпіл") на адресу місцезнаходження (04071, м. Київ, вул. Нижній Вал (Подільський р-н), буд. 51) претензію вих. №439 від 22.09.2025, в якій, посилаючись на помилковість перерахування кошів у розмірі 110 000,00 грн, просило повернути безпідставно набуті кошти за вказаними реквізитами позивача. За інформацією з пошукової системи відстежень поштових відправлень АТ "Укрпошта" поштове відправлення №3600200120165 (претензія вих. №439 від 22.09.2025) не було вручене відповідачу та було повернуте позивачу у зв`язку з закінченням встановленого терміну зберігання, що підтверджується довідкою відділення поштового зв`язку від 07.10.2025 на відповідному конверті.
Спір у справі виник у зв`язку з твердженнями позивача, що правові підстави для перерахунку ним відповідачу коштів у розмірі 110 000,00 грн відсутні, а відтак наявні підстави для їх стягнення як безпідставно набутих Товариством з обмеженою відповідальністю "Екобудбрухт" (після перейменування - Товариство з обмеженою відповідальністю "Рестофпіл") згідно ст.ст. 1212, 1213 Цивільного кодексу України.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.
Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 1212 Цивільного кодексу України положення Глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави.
Як вбачається із матеріалів справи, позивачем було перераховано згідно платіжної інструкції №362 від 26.08.2025 на користь відповідача кошти у розмірі 110 000,00 грн в якості оплати згідно з Договором №000233 від 04.08.2025 за товар, про що зазначено у графі "призначення платежу" даної платіжної інструкції. 
В свою чергу, позивачем вказує, що фактичної наявності договірних відносин (зокрема на підставі Договору №000233 від 04.08.2025) між сторонами як на момент проведення зазначеного платежу, так і протягом практики господарської діяльності у минулі періоди не було. Позивач стверджує, що не мав на меті укладати будь-який правочин з відповідачем чи виконувати будь-яке зобов`язання перед ним. Позивач наполягає, що переказ коштів відбувся виключно внаслідок помилки.
Відповідач своїм правом на спростування доводів Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний лікувально-діагностичний центр "Медіон" не скористався, доказів укладення будь-якого правочину, на підставного якого у позивача перед відповідачем могли виникнути грошові зобов`язання (зокрема направлення відповіді / заперечень проти направленої позивачем вимоги) матеріали справи не містять. 
Частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).
Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.
Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За приписами статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
З огляду на наведене та керуючись приписами ст.ст. 13, 74, 79 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що позивач помилково перерахував Товариству з обмеженою відповідальністю "Екобудбрухт" (після перейменування - Товариство з обмеженою відповідальністю "Рестофпіл") кошти у розмірі 110 000,00 грн.
З огляду на наведене, а також враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів наявності між сторонами будь-яких господарських правовідносин, на підставі яких у позивача існує обов`язок по перерахуванню відповідачу грошових коштів, суд дійшов висновку, що відповідач є особою, яка набула майно (грошові кошти) без достатньої правової підстави у розумінні ст. 1212 Цивільного кодексу України, і, як наслідок, зобов`язана повернути позивачу це майно (кошти).
Відповідно до ст. 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно.
Згідно з частиною другою статті 1214 Цивільного кодексу України об`єктом кондикції є не лише майно, а й грошові кошти, що безпідставно утримані чи набуті.
Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №910/1238/17).
Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Отже, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Згідно з пунктом частини третьої статті 1212 Цивільного кодексу України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Втім, необхідною умовою для цього є відсутність або відпадання достатньої правової підстави (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №910/9072/17).
Для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №922/3412/17).
У постанові від 07.02.2024 у справі №910/3831/22 Велика Палата Верховного Суду, відступивши від висновків, викладених у постанові Касаційного цивільного суду від 02.02.2021 у справі №330/2142/16-ц та постановах Касаційного господарського суду від 23.04.2019 у справі №918/47/18, від 17.08.2021 у справі №913/371/20 та від 27.03.2019 у справі №905/1313/18, наголосила, що зобов`язання повернути безпідставно набуте майно виникає в особи безпосередньо з норми статті 1212 Цивільного кодексу України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або факту відпадіння підстави набуття цього майна (коштів) згодом. Виконати таке зобов`язання особа повинна відразу після того, як безпідставно отримала майно або як підстава такого отримання відпала. Це зобов`язання не виникає з рішення суду. Судове рішення в цьому випадку є механізмом примусового виконання відповідачем свого обов`язку з повернення безпідставно отриманих коштів, який він не виконує добровільно.
Верховний Суд вже висловлювався щодо застосування статті 1212 Цивільного кодексу України у тотожних правовідносинах, зазначивши, що обов`язок поновлення порушеного права шляхом повернення безпідставно отриманих коштів виникає у набувача наступного дня після їх отримання (постанови від 13.11.2024 у справі №911/23/24; від 11.02.2025 у справі №910/14481/23). 
За приписами статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Таким чином, відповідач повинен був повернути позивачу безпідставно набуті кошти у розмірі 110 000,00 грн до 27.08.2025 включно.
Відповідачем до суду доказів повернення позивачу безпідставно набутих грошових коштів в сумі 110 000,00 грн не подано і в матеріалах справи такі докази відсутні.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача безпідставно набутих грошових коштів в розмірі 110 000,00 грн є обґрунтованими, повністю підтвердженими матеріалами справи та підлягають задоволенню.
Щодо розподілу витрат на оплату судового збору.
Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
За змістом підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви встановлюються у таких розмірах: майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" станом на 01.01.2025 прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб становить 3 028,00 грн.
В поданій до суду шляхом формування в системі "Електронний суд" позовній заяві Товариством з обмеженою відповідальністю "Медичний лікувально-діагностичний центр "Медіон" заявлено вимогу майнового характеру - про стягнення з відповідача коштів у розмірі 110 000,00 грн.
В той же час, частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
У відповідності до наведених приписів закону за подання до господарського суду даної позовної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "Медичний лікувально-діагностичний центр "Медіон" повинне було сплатити судовий збір у розмірі 2 422,40 грн (3 028,00 грн х 0,8).
В той же час, Товариством з обмеженою відповідальністю "Медичний лікувально-діагностичний центр "Медіон" за звернення до господарського суду із майновою вимогою про стягнення з відповідача коштів у розмірі 110 000,00 грн сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №5395 від 22.10.2025.
Тобто позивачем при зверненні до суду із даним позовом було надмірно сплачено судовий збір у сумі 605,60 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Таким чином, судовий збір у сумі 605,60 грн не підлягає розподілу між сторонами за наслідками розгляду спору у справі №910/13130/25 та може бути повернутий за клопотанням особи, яка його сплатила - Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний лікувально-діагностичний центр "Медіон".
Щодо судового збору, який підлягав сплаті позивачем за звернення до суду із даним позовом, - 2 422,40 грн, то згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в цій частині покладається на відповідача у зв`язку з задоволенням позовних вимог повністю.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 74, 79, 129, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний лікувально-діагностичний центр "Медіон" задовольнити повністю. 
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рестофпіл" (03022, м. Київ, вул. Сумська, буд. 1; ідентифікаційний код 45710006) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний лікувально-діагностичний центр "Медіон" (36011, Полтавська обл., м. Полтава, вул. Котляревського, буд. 16, кв. 14; ідентифікаційний код 38071552) безпідставно набуті кошти у розмірі 110 000 (сто десять тисяч) грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. Видати наказ.
3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У відповідності до положень ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено 09.04.2026.

Суддя Роман БОЙКО