ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/744/26	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №703/467/26 Категорія: на ухвалу 	Ігнатенко Т.В. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О. М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Новіков О. М., 	
судді	Василенко Л. І., Фетісова Т. Л.,	
секретар 	Костенко А.І.,	

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Вітюкової Олени Феліксівни на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 січня 2026 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність головного державного виконавця відділу виконавчої служби у м. Сміла Черкаського району Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, 

в с т а н о в и в :

26 січня 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною скаргою, в якій просив суд:
-скасувати постанову у ВП № 12109503 державного виконавця головного державного виконавця Дубовенка Р. О. ВДВС у м. Смілі Черкаського р-ну Черкаської обл. Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 31 грудня 2025 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 94 128 грн. 79 коп.;
-скасувати постанову у ВП № 12109503 державного виконавця головного державного виконавця Дубовенка Р. О. ВДВС у м. Смілі Черкаського р-ну Черкаської обл. Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 31 грудня 2025 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 18 825 грн. 76 коп.;
-скасувати постанову у ВП № 12109503 державного виконавця головного державного виконавця Дубовенка Р. О. ВДВС у м. Смілі Черкаського району Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 31 грудня 2025 року про звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , шляхом утримання 20 % доходів, стягнення загальної суми 113 273 грн. 60 коп.;
-визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Дубовенка Р. О. ВДВС у м. Смілі Черкаського р-ну Черкаської обл. Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України щодо ненадання боржнику ідентифікатора доступу/не відкриття доступу до матеріалів ВП № 12109503 через АСВП; 
-зобов`язати головного державного виконавця Дубовенка Р.О. ВДВС у м. Смілі Черкаського р-ну Черкаської обл. Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надати боржнику ідентифікатор доступу/відкрити доступ до матеріалів ВП № 12109503 через АСВП із належним письмовим підтвердженням виконання; 
-витребувати в ВДВС у м. Смілі Черкаського р-ну Черкаської обл. Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та долучити до матеріалів справи належним чином завірені копії документів ВП №12109503, а саме: відповідь на адвокатський запит від 09 січня 2026 року № 3адв; розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період з січня 2009 року по грудень 2025 року із зазначенням джерел даних щодо доходів боржника, формули/порядку обчислення та нормативних підстав; помісячний розрахунок «відповідних платежів» (аліментів) та заборгованості (за наявності), який виконавець поклав в основу висновку про підстави та розмір стягнення за постановою від 31 грудня 2025 року на суму 113 273 грн. 60 коп., із посланням на первинні документи; документи, які стали підставою для винесення постанові від 31 грудня 2025 року про звернення стягнення на доходи боржника на загальну суму 113 273 грн. 60 коп., зокрема: розрахунок суми 113 273 грн. 60 коп. (структура суми: борг/штраф/виконавчий збір/інші нарахування); посилання на первинні документи та/або дані АСВП, з якими виведено зазначену суму; встановити строк для надання витребуваних доказів ВДВС у м. Смілі Черкаського р-ну Черкаської обл. Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України; 
-зупинити виконання постанови головного державного виконавця ВДВС у м. Смілі Черкаського району Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Дубовенка Р.О. від 31 грудня 2025 року про стягнення 113 273 гривні 60 копійок з боржника до набрання законної сили ухвали суду за результатами розгляду поданої скарги, на підставі ч. 2 ст. 451 ЦПК України.
Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 січня 2026 року скаргу ОСОБА_1 повернуто заявнику без розгляду.
Ухвала суду обґрунтована тим, що скарга в частині оскарження постанов державного виконавця про накладення на ОСОБА_1 штрафу та стягнення виконавчого збору подана в межах строку оскарження дій виконавця, однак скаржником в порушення вимог ч. 7 ст. 43 ЦПК України до скарги не додано опису вкладення поштового відправлення, яке було надіслано на адресу стягувачу ОСОБА_2 , а додані до скарги накладна АТ «Укрпошта» та фіскальний чек про оплату послуг АТ «Укрпошта» не підтверджують обставину того, що поштове відправлення ОСОБА_2 містило копію скарги та додані до неї матеріали.
Щодо скарги в частині оскарження постанови державного виконавця від 31 грудня 2025 року про звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 шляхом утримання 20 % доходів, стягнення загальної суми 113 273 грн. 60 коп., суд мотивував свій висновок тим, що скаржник звернувся з такими вимогами з пропущенням десятиденного строку на оскарження, та з клопотанням про поновлення йому строку на звернення до суду зі скаргою з зазначенням поважності причин пропуску не звертався, тому визнав, що у відповідності до вимог ч. 2 ст. 449 ЦПК України така скарга підлягає поверненню без розгляду.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Вітюкова О.Ф. просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити матеріали справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. Також просить вирішити питання судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України та зупинити виконання постанови держаного виконавця від 31 грудня 2025 року про стягнення з ОСОБА_1 коштів 113 273 грн. 60 коп.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції безпідставно повернув скаргу без розгляду в зв`язку з відсутністю доказів направлення копії скарги стягувачу, оскільки надана скаржником квитанція АТ «Укрпошта» разом з фіскальним чеком свідчить про здійснення саме цінного поштового відправлення, яке, відповідно до правил поштового зв`язку, оформлюється виключно з описом вкладення. Такий опис був складений та долучався скаржником до матеріалів скарги, однак можливо із технічним збоєм такий опис не зберігся. Тому на підтвердження направлення скарги стягувачу він долучений до апеляційної скарги повторно.
Щодо порушення процесуальних строків звернення до суду із скаргою вказано, що фактично скарга на дії державного виконавця скаржником була подана 23 січня 2026 року через систему «Електронний суд», однак судом помилково вказано в ухвалі дату 26 січня 2026 року. Це призвело до хибних висновків суду щодо строків звернення до суду. Під час вирішення питання про прийняття скарги судом не було враховано, що ОСОБА_1 проходить військову службу та фактично перебуває в зоні бойових дій, тому суд проявивши формальний підхід фактично позбавив права скаржника права на судовий контроль за діями державного виконавця, тому з цих підстав ухвала суду є необґрунтованою та підлягає скасуванню.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Дослідивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Згідно зі ст. 447-1 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається стороною виконавчого провадження до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Частиною 2 ст. 448 ЦПК України визначено, що скарга подається в письмовій формі і підписується стороною виконавчого провадження, її представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 448 ЦПК України до скарги додаються докази направлення копій скарги та доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 5 ст. 448 ЦПК України суд, встановивши, що скаргу подано без додержання вимог частин третьої та/або четвертої цієї статті, повертає її скаржнику без розгляду протягом чотирьох днів після її надходження до суду.
Згідно з ч. 7 ст. 43 ЦПК України у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи.
Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.
Як вбачається з матеріалів справи, а саме квитанції № 5730990 (а.с. 128) про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС копію скарги ОСОБА_1 з додатками доставлено до електронного кабінету відділу ДВС у м. Смілі Черкаського р-ну Черкаської обл. Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. Отже скаржником дотримано положення п. 2 ч. 4 ст. 448 ЦПК України щодо надання доказів направлення скарги з додатками органу виконавчої влади, дії чи бездіяльність якого оскаржується.
Крім того, до матеріалів скарги, в підтвердження направлення копії скарги та доданих до неї матеріалів стягувачу ОСОБА_2 , додано накладну АТ «Укрпошти» № 0214101996522 та чек про оплату послуг АТ «Укрпошта» (а.с. 127). 
Повертаючи скаргу в частині оскарження постанов державного виконавця про накладення на ОСОБА_1 штрафу та стягнення виконавчого збору з підстав відсутності опису вкладення цінного листа, судом першої інстанції не враховано, що квитанція АТ «Укрпошта» разом з фіскальним чеком, що долучені до скарги, свідчить про здійснення цінного поштового відправлення, яке відповідно до правил поштового зв`язку оформлюється виключно з описом вкладення та в сукупності з долученням до матеріалів справи доказів направлення скарги в Електронний кабінет органу ДВС свідчить про вчинення скаржником дій на виконання вимог ст. 43 ЦПК України щодо направлення скарги стягувачу ОСОБА_2 .
Апеляційний суд, враховуючи, що до апеляційної скарги скаржником додано відсутній опис вкладення цінного листа, в якому зазначено перелік документів, (в тому числі скарга ОСОБА_1 ) направлених на адресу стягувача ОСОБА_2 , який за штрихкодом співпадає з накладною АТ «Укрпошти» № 0214101996522, вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги, що в даному випадку судом проявлено надмірний формалізм при вирішенні питання про прийняття скарги до розгляду.
За таких обставин, висновок суду про відсутність доказів направлення скарги та доданих до неї матеріалів стягувачу є помилковим. 
Апеляційний суд вважає, що повернення судом першої інстанції скарги в частині накладення на ОСОБА_1 штрафу та стягнення виконавчого збору з вищевказаних підстав не відповідає принципу розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі та порушує сутність права на доступ до суду, що з огляду на положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є недопустимим.
Що стосується ухвали суду про пропущення скаржником строку для звернення до суду із скаргою в частині оскарження постанови державного виконавця від 31 грудня 2025 року про звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , необхідно врахувати наступне.
Положеннями статті 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
Згідно з ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 дізнався про існування постанови державного виконавця від 31 грудня 2025 року про звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , шляхом утримання 20 % доходів, стягнення загальної суми 113 273 грн. 60 коп. 09 січня 2026 року після отримання військовою частиною супровідного листа ДВС з постановою про звернення стягнення на доходи боржника. 19 січня 2026 року у визначений законом десятиденний строк скаржник звернувся до суду з відповідною скаргою, яка ухвалою суду від 21 січня 2026 року була повернута без розгляду на підставі ч. 5 ст. 448 ЦПК України в зв`язку з недотриманням ОСОБА_1 положень п. 2 ч. 4 ст. 448 ЦПК України при її подачі до суду.
23 січня 2026 року ОСОБА_1 звернувся повторно до суду із вказаною скаргою, в якій крім вищевказаної постанови державного виконавця включив також вимоги про оскарження постанов про стягнення виконавчого збору та накладення арешту. Повторне звернення зі скаргою до суду було здійснено скаржником фактично відразу ж після усунення підстав повернення первісної скарги, а включення нових вимог було спричинене новими обставинами, про які ОСОБА_1 стало відомо 16 січня 2026 року (отримання трьох постанов, направлених на ім`я боржника органами ДВС за адресою місця реєстрації).
Колегія суддів враховує, що скаржник ОСОБА_1 проходить військову службу (докази перебування містяться в матеріалах справи), строк звернення до суду 19 січня 2026 року ним фактично пропущено не було, скаржник здійснив всі необхідні об`єктивні та залежні від нього дії щодо повторного звернення до суду зі скаргою. Тому в даному випадку повторне повернення скарги у справі, яка стосується значної суми стягнення, обмеження майнових прав боржника та виконання судового рішення щодо військовослужбовця фактично позбавляє скаржника права на судовий контроль за діями державного виконавця та суперечить ст. 129 Конституції України. 
За встановлених апеляційним судом обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала про повернення скарги без розгляду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Таким чином, оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню з поверненням справи до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області для продовження розгляду.
Разом з тим вимога апеляційної скарги про вирішення питання судових витрат відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України є передчасною, оскільки здійснення розподілу судових витрат підлягає вирішенню судом за наслідками розгляду скарги по суті.
Також, в апеляційній скарзі завлено вимогу про зупинення виконання постанови у ВП № 12109503 головного державного виконавця відділу ДВС у м. Смілі Черкаського р-ну Черкаської обл. Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Дубовенка Р. О. від 31 грудня 2025 року про стягнення 113 273,60 грн.
Така вимога апеляційної скарги задоволенню не підлягає, оскільки зупинення виконавчого провадження за загальним правилом не відноситься до повноважень апеляційного суду в межах ЦПК України, це компетенція державного або приватного виконавця, визначена положенням ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження». 
Керуючись ст. ст. 35, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Вітюкової Олени Феліксівни задовольнити частково.
Ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 січня 2026 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність головного державного виконавця відділу виконавчої служби у м. Сміла Черкаського району Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України скасувати.
Матеріали справи повернути до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повний текст постанови складено 07 квітня 2026 року.

Суддя-доповідач   

Судді