Справа № 953/2100/26
Провадження № 1-кп/953/623/26 

В И Р О К
Іменем України

25 лютого 2026 року           м. Харків

Київський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників кримінального провадження, в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт та додані до нього матеріали, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026226130000033 від 13.02.2026 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Харкові, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не одружений, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
вироком Київського районного суду м. Харкова від 14 серпня 2025 року за ст. 126-1 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік,
у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст. 390-1 КК України, - 
ВСТАНОВИВ:

Вироком Київського районного суду м. Харкова від 14 серпня 2025 року ОСОБА_3 засуджено за ст. 126-1 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік і на підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України направлено його як особу, що вчинила домашнє насильство, для проходження програми для кривдників до Управління у справах сім`ї та молоді Департаменту у справах сім`ї, молоді та спорту Харківської міської ради. Із вироком Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_3 ознайомлений у встановленому законом порядку.
19 листопада 2025 року ОСОБА_3 з`явився до Управління у справах сім`ї та молоді Департаменту у справах сім`ї, молоді та спорту Харківської міської ради, де в подальшому 10 грудня 2025 року уклав Угоду про організацію надання послуг з проходження Програми для кривдників № 44 та Індивідуальний план проходження програми із заступником начальника Управління ОСОБА_4 .
Проте, ОСОБА_3 , будучи особою, до якої вироком Київського районного суду м. Харкова від 14 серпня 2025 року застосовано захід у виді проходження програми для кривдників, ігноруючи вимоги Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», будучи поінформованим про кримінальну відповідальність за умисне ухилення від проходження програми для кривдників, у період часу з 12 січня 2026 року і до часу пред`явлення обвинувачення за ст. 390-1 КК України, не прибув до Управління у справах сім`ї та молоді Департаменту у справах сім`ї, молоді та спорту Харківської міської ради, для проходження програми для кривдників, маючи реальну можливість зробити це, тобто без поважних причин, чим умисно ухилився від проходження відповідної програми.
Зазначені обставини, які встановлені органом досудового розслідування, не оспорюються учасниками кримінального провадження, які надали згоду щодо розгляду обвинувального акту за їх відсутності у спрощеному проваджені. ОСОБА_3 , захисником якого є адвокат ОСОБА_5 , беззаперечно визнав свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку. Обвинувачений ОСОБА_3 ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження і згідний на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні.
Зважаючи на викладене, суд, за клопотанням прокурора ОСОБА_6 в порядку ч. 1 ст. 302 КПК України, вважає за доцільне розглянути обвинувальний акт та додані до нього матеріали щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників кримінального провадження на підставі обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до положень ч. 2 ст. 382 КПК України.
За встановлених органом досудового розслідування обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку доведена повністю та кваліфікує його дії за ст. 390-1 КК України, тобто умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він вироком Київського районного суду м. Харкова від 14 серпня 2025 року засуджений за ст. 126-1 КК України, на обліку лікаря психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштований.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, суд не встановив.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особу винного, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Окрім того, суд враховує, що кримінальне правопорушення у цьому кримінальному провадженні обвинувачений вчинив в період відбування покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 14 серпня 2025 року.
Отже, обвинувачений на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та продовжив свою злочинну діяльність. Зазначені обставини свідчать про небажання обвинуваченого дотримуватись загальноприйнятих у суспільстві норм та правил поведінки, у зв`язку з чим, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції ст. 390-1 КК України.
Суд зауважує, в матеріалах справи відсутні відомості щодо обставин, передбачених ч. 3 ст. 61 КК України, за яких до обвинуваченого не може бути застосовано покарання у виді обмеження волі.
Відповідно до частини першої статті 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Згідно із частиною четвертою статті 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Зважаючи на те, що ОСОБА_3 вчинив проступок, не відбувши іншого покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 22.04.2024, суд призначає ОСОБА_3 остаточне покарання на підставі ч.1 ст.71, ч.1 ст.72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 14 серпня 2025 року.
Саме таке покарання буде відповідати меті, визначеній у ст. 50 КК України, та принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Суд не вбачає підстав для застосування ст. 75 КК України, оскільки відповідно до усталеної практики Верховного Суду вбачається, якщо за попереднім вироком було призначено покарання, яке слід відбувати реально, то під час постановлення нового вироку із застосуванням положень ст. 71 КК суд не може звільнити обвинуваченого від відбування призначеного за цим вироком покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК (постанова Верховного Суду від 27.10.2020 у справі № 686/3226/20; постанова Верховного Суду від 09.08.2022 у справі № 359/4720/20, постанова Верховного Суду від 01.03.2023 у справі № 758/15350/21).
Запобіжний захід не обирався.
Витрати на залучення експерта в справі відсутні.
Речові докази в кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст. 368, ст. 374, ст. 382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст. 390-1 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 72 цього Кодексу до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 14 серпня 2025 року й остаточно призначити  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць.
Строк покарання обчислюється з дня прибуття і постановки  ОСОБА_3  на облік у виправному центрі. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. 381 та ст. 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Суддя:            ОСОБА_1