ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

14 квітня 2026 року
м. Київ

справа № 707/3387/23
провадження № 61-10974св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі: Приватне підприємство «Райагробудсервіс», ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр комісійної торгівлі»,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Регіональний сервісний центр Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 26 березня 2024 року у складі судді Бароніна Д. Б. та постанову Черкаського апеляційного суду від 27 червня 2024 рокуу складі колегії суддів Карпенко О. В., Василенко Л. І., Новікова О. М.,

ВСТАНОВИВ:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог 

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом 
до Приватного підприємства «Райагробудсервіс» (далі - ПП «Райагробудсервіс»), ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр комісійної торгівлі» (далі -ТОВ «Центр комісійної торгівлі»), третя особа - Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Черкаській області (далі - РСЦ ГСЦ МВС в Черкаській області), уточнивши вимоги якого, просив суд:
? визнати недійсними: заяву про прийняття автомобіля на комісійну торгівлю, договір купівлі-продажу автомобіля від 06 грудня 2018 року № цк 704, 
акт приймання-передавання автомобіля для реалізації і огляду номерних агрегатів автомобіля, біржову угоду на реалізацію автомобіля, свідоцтво про реєстрацію автомобіля марки «Камаз 53229» (бетоновоз), 2007 року випуску, № шасі НОМЕР_1 , який був зареєстрований та належав йому і перереєстрований 
на ПП «Райагробудсервіс» 06 грудня 2018 року на підставі договору купівлі-продажу від 06 грудня 2018 року № цк704, виданого ТОВ «Центр комісійної торгівлі»;
? витребувати з незаконного володіння ПП «Райагробудсервіс» та ОСОБА_2 , який є засновником та власником підприємства, автомобіль марки «Камаз 53229» (бетоновоз), реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2007 року випуску, № шасі НОМЕР_1 , зареєстрований 06 грудня 2018 року на підставі договору купівлі-продажу від 06 грудня 2018 № цк704, виданого ТОВ «Центр комісійної торгівлі», та передати його позивачу;
- зобов`язати РСЦ ГСЦ МВС в Черкаській області зареєструвати автомобіль марки «Камаз 53229» (бетоновоз), 2007 року випуску, № шасі НОМЕР_1 на 
ОСОБА_1 та видати номерні знаки.

Позов мотивував тим, що йому належить автомобіль «Камаз 53229» (бетоновоз), д.н.з НОМЕР_2 , який він передав у тимчасове користування ПП «Райагробудсервіс», власником і засновником якого є ОСОБА_2 .

Вказував, що постійно бачив, що його автомобіль використовувався підприємством. Надалі йому стало відомо, що автомобіль було перереєстровано на ПП «Райагробудсервіс».

З метою з`ясування вказаних обставин позивач звернувся до Черкаського регіонального центру ГСЦ МВС із запитом, на який отримав довідку, з якої вбачається, що автомобіль, який належав йому, перереєстровано на ПП «Райагробудсервіс». Перереєстрацію було проведено на підставі договору купівлі-продажу від 06 грудня 2018 року № цк 704, виданого ТОВ «Центр комісійної торгівлі».

Позивач зазначав, що автомобіль вибув з його законного володіння без його волі, ніяких дій щодо перереєстрації чи купівлі-продажу належного йому автомобіля він не здійснював, нікому не надавав доручення про відчуження автомобіля, не звертався до ТОВ «Центр комерційної торгівлі» щодо здійснення продажу належного йому автомобіля, а тому вважає, що спірний автомобіль вибув з його володіння незаконним шляхом.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Черкаський районний суд Черкаської області ухвалою від 24 січня 2024 року закрив провадження у справі в частині вимог ОСОБА_1 до ПП «Райагробудсервіс» 
та ТОВ «Центр комісійної торгівлі» про витребування з чужого незаконного володіння спірного автомобіля та зобов`язання РСЦ ГСЦ МВС в Черкаській області зареєструвати спірний автомобіль за позивачем і видати номерні знаки.

Черкаський районний суд Черкаської області рішенням від 26 березня 2024 року, залишеним без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 27 червня 2024 року, відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Скасував заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 17 листопада 
2023 року у справі № 707/3387/23, а саме: скасував заборону на відчуження 
або знищення ПП «Райагробудсервіс» або ОСОБА_2 автомобіля марки «Камаз 53229» (бетоновоз), реєстраційний номер НОМЕР_2 , а також скасував заборону Регіональному сервісному центру ГСЦ МВС в Черкаській області здійснювати будь-які дії щодо зняття з обліку та перереєстрації автомобіля марки «Камаз 53229» (бетоновоз), реєстраційний номер НОМЕР_2 . Суд також роз`яснив, що заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили цим рішенням суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, керувався тим, що в матеріалах справи відсутні докази, що спірний автомобіль раніше перебував чи перебуває у володінні 
ОСОБА_2 . Відмовляючи в задоволенні вимог про визнання недійсними заяви про прийняття автомобіля на комісійну торгівлю, договору купівлі-продажу автомобіля від 06 грудня 2018 року № цк704, акта приймання-передавання автомобіля для реалізації і огляду номерних агрегатів автомобіля, біржової угоди 
на реалізацію автомобіля, свідоцтва про реєстрацію автомобіля марки «Камаз 53229» (бетоновоз) 2007 року випуску, № шасі НОМЕР_1 , керувався тим, 
що позивачем не надано доказів, що ОСОБА_2 або ТОВ «Центр комісійної торгівлі» були сторонами вказаних правочинів та документів. Тобто позивач не довів, що ОСОБА_2 або ТОВ «Центр комісійної торгівлі» є належними відповідачами за такими позовними вимогами.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

24 липня 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся
до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 26 березня 2024 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 27 червня 2024 року, в якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 26 березня 2024 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 27 червня 2024 року і ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях застосували норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 24 листопада 2021 року у справі № 357/152/18.

Також заявник посилається на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України, 
а саме, суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.

Касаційна скарга мотивована тим, що місцевий суд неправильно застосував норми матеріального права щодо правовідносин, які виникли між власником автомобіля марки «Камаз 53229», 2007 року випуску, № шасі НОМЕР_1 і комісіонером ТОВ «Центр комісійної торгівлі» в частині вчинення правочину відчуження автомобіля на користь ПП «Райагробудсервіс» і подальшої реєстрації автомобіля РСЦ ГСЦ МВС в Черкаській області.

Вказує, що ПП «Райагробудсервіс» та РСЦ ГСЦ МВС в Черкаській області повинні зберігати первинні документи, реєстри бухгалтерського обліку, документи фінансової звітності та інші документи для цілей оподаткування не менше як три роки та лише після закінчення цього строку у них виникає право на знищення цих документів, яке може бути реалізоване шляхом проведення експертизи їх цінності комісією із фахівців архівної справи і діловодства, складання акта про вилучення для знищення документів та акта про знищення. Однак у порушення Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 2015 року за № 1000/5, ПП «Райагробудсервіс» та РСЦ ГСЦ МВС в Черкаській області акта про знищення документів місцевому суду не надали.

Вважає істотним порушенням норм матеріального права та процесуального права висновок суду першої інстанції про те, що відбулося знищення документів, а саме: заяви про прийняття автомобіля марки «Камаз 53229», 2007 року випуску, № шасі 
НОМЕР_1 на комісійну торгівлю, договору купівлі-продажу автомобіля цього автомобіля від 06 грудня № цк704, акта приймання-передавання автомобіля 
для реалізації і огляду номерних агрегатів автомобіля та біржової угоди 
на реалізацію автомобіля. Апеляційний суд вказані порушення норм процесуального та матеріального права не усунув, в оскаржуваній постанові не зазначив установлених обставин і не навів доказів на їх підтвердження, а саме те, що сторонами договору купівлі-продажу від 06 грудня 2018 року № цк704 не є комісіонер «Центр комісійної торгівлі» як відчужувач і ПП «Райагробудсервіс» як новий власник спірного автомобіля.

Крім того, місцевий суд в оскаржуваному рішенні суду не надав оцінки доказам, порушив правила оцінки доказів (частина друга та третя статті 89 ЦПК України)
та істотно порушив норми матеріального права, не застосувавши закон, який підлягав застосування, а саме Правила організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 2015 року за № 1000/5, що призвело до відмови
в задоволенні позову.

Провадження у суді касаційної інстанції

Верховний Суд ухвалою від 16 жовтня 2024 року у складі колегії суддів Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М. відкрив касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою, витребував справу із суду першої інстанції, надав строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

Підставою відкриття касаційного провадження є пункти 1, 4 частини другої статті 
389 ЦПК України.

У грудні 2024 року справа надійшла до Верховного Суду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 квітня 2026 року визначено колегію суддів для розгляду цієї справи у такому складі: Сердюк В. В. (суддя-доповідач), судді, які входять до складу колегії, Осіян О. М., Сакара Н. Ю.

Доводи відзиву на касаційну скаргу 

У відзиві на касаційну скаргу ТОВ «Центр комісійної торгівлі», в інтересах якого діє Мисан В. М., вказує на правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що відповідно до листа РСЦ ГСЦ МВС в Черкаській області 
від 17 жовтня 2022 року № 31/23-1447 транспортний засіб - автомобіль марки «Камаз 53229» (бетоновоз), реєстраційний номер НОМЕР_2 , у період з 09 серпня 2016 року до 06 грудня 2018 року був зареєстрований за ОСОБА_1 , після чого 06 грудня 2018 року в ТСЦ 7141 спірний транспортний засіб було перереєстровано 
за ПП «Райагробудсервіс» та видано номерний знак НОМЕР_2 . Перереєстрація проведена на підставі договору-купівлі-продажу від 06 грудня 2018 року № цк704, виданого ТОВ «Центр комісійної торгівлі». Надати копії матеріалів, що стали підставою для перереєстрації немає можливості, оскільки закінчився термін їх зберігання тривалістю у три роки.

Згідно із заявами від 30 травня 2023 року та від 29 вересня 2023 року, поштовою накладною, описом вкладення, поштовим чеком, актами про намагання вручення заяви, ОСОБА_1 протягом 2023 року неодноразово звертався до ТОВ «Центр комісійної торгівлі» за адресою: м. Черкаси, вул. Академіка Корольова, 11, офіс 6, 
з намаганням відшукати посадових осіб вказаного товариства і вручити їм заяви про надання документів щодо договору купівлі-продажу спірного транспортного засобу. Крім того, ухвала суду про витребування від ТОВ «Центр комісійної торгівлі» доказів у цій справі двічі поверталася до суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Черкаський районний суд Черкаської області рішенням від 19 червня 2023 року, залишеним без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 27 вересня 2023 року, у справі № 707/1056/23 у задоволенні позову ОСОБА_1 до 
ПП «Райагробудсервіс», ТОВ «Центр комісійної торгівлі», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Черкаській області про визнання права власності на автомобіль, витребування автомобіля із чужого незаконного володіння, зобов`язання вчинити певні дії відмовив.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду

Відповідно до пункту першого частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним критеріям оскаржувані судові рішення відповідають з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. 

Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною першою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності 
є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права 
чи обмежений у його здійсненні.

За положеннями статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин 
речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України пов`язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Указана норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій 
він передав його, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником 
від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність в діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача.

Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя статті 215 ЦК України), спрямовані 
на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи 
чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки, від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав (пункт 53 постанови Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19 лютого 2021 року у справі № 904/2979/20, постанова Верховного Суду України від 25 травня 
2016 року у справі № 6-605цс16).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести 
ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами 
та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися 
на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному 
та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Предметом спору у справі, яка переглядається, є вимоги про: 
визнання недійсними заяви про прийняття автомобіля на комісійну торгівлю, договору купівлі-продажу автомобіля від 06 грудня 2018 року № цк704, акта приймання-передавання автомобіля для реалізації і огляду номерних агрегатів автомобіля, біржової угоди на реалізацію автомобіля, свідоцтво про реєстрацію автомобіля марки «Камаз 53229» (бетоновоз), 2007 року випуску, № шасі НОМЕР_1 , який був зареєстрований та належав йому і перереєстрований на ПП «Райагробудсервіс» 06 грудня 2018 року на підставі договору купівлі-продажу від 06 грудня 2018 року № цк704, виданого ТОВ «Центр комісійної торгівлі»; 
витребування з незаконного володіння ПП «Райагробудсервіс» та ОСОБА_2 , який є засновником та власником підприємства, автомобіль марки «Камаз 53229» (бетоновоз), реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2007 року випуску, № шасі НОМЕР_1 , зареєстрований 06 грудня 2018 року на підставі договору купівлі-продажу від 06 грудня 2018 № цк704, виданого ТОВ «Центр комісійної торгівлі», та передати його позивачу; 
зобов`язання РСЦ ГСЦ МВС в Черкаській області зареєструвати автомобіль марки «Камаз 53229» (бетоновоз), 2007 року випуску, № шасі НОМЕР_1 на ОСОБА_1 та видати номерні знаки.

ОСОБА_1 , звертаючись із позовом до суду, не надав доказів укладення спірного договору купівлі-продажу автомобіля від 06 грудня 2018 року № цк704, клопотань про витребування доказів у суді першої інстанції не заявляв.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19).

Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, 
а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри (постанова Верховного Суду від 18 березня 2026 року у справі № 947/39673/23, провадження № 61-442св26).

Крім того, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 уже звертався з позовом до суду до ПП «Райагробудсервіс», ТОВ «Центр комісійної торгівлі», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Черкаській області про визнання права власності на автомобіль, витребування автомобіля із чужого незаконного володіння, зобов`язання вчинити певні дії. Черкаський районний суд Черкаської області рішенням від 19 червня 2023 року, залишеним без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 27 вересня 2023 року, у справі № 707/1056/23 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив.

У справі № 707/1056/23, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суди керувалися тим, що дійсність та правомірність договору купівлі-продажу 
від 06 грудня 2018 року № цк704, виданого ТОВ «Центр комісійної торгівлі», 
в судовому порядку не спростована, що у свою чергу свідчить про недоведеність позивачем факту вибуття спірного автомобіля поза волею ОСОБА_1 .

У справі, яка переглядається, суди першої та апеляційної інстанцій на підставі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, встановивши, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вибуття спірного майна поза його волею як власника дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи касаційної скарги про неврахування судом апеляційної інстанції висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 24 листопада 2021 року у справі 
№ 357/15284/18 (провадження № 61-13518св21) колегія суддів відхиляє з огляду на таке.

У справі № 357/15284/18 судами розглядався спір про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння та користування та внесення змін до договору оренди. Переглядаючи цю справу у касаційному порядку, Верховний Суд виснував, що суди зробили передчасний висновок про те, що договір оренди, укладений між орендодавцем та орендарем, є чинним. Тому передчасним є і висновок про задоволення позовних вимог товариства про визнання недійсними договорів оренди, внесення змін до договору оренди, про скасування рішень про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно. Також у справі № 357/15284/18 щодо позовних вимог товариства до іншої юридичної особи, Верховний Суд досліджував питання юрисдикції спору.

Таким чином, враховуючи те, що у наведеній заявником для порівняння справі № 357/15284/18 встановлені інші фактичні обставини, які є відмінними від фактичних обставин у справі, яка переглядається, колегія суддів відхиляє цей аргумент касаційної скарги, а посилання на вказану постанову Верховного Суду є нерелевантним.

Інші доводи касаційної скарги висновків суду першої інстанції та апеляційного суду не спростовують, значною мірою зводяться до встановлення протилежних зазначеному обставин та переоцінки доказів.

Водночас встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів 
є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 
77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, провадження № 14-446цс18). 

У справі, що розглядається, надано відповідь на всі істотні питання, що виникли 
під час кваліфікації спірних відносин. Наявність у заявника іншої точки зору 
на встановлені судом обставини та щодо оцінки наявних у матеріалах доказів 
не спростовує законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень та фактично зводиться до спонукання касаційного суду до прийняття іншого рішення - на користь заявника.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника по суті спору та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, Верховний Суд виходить з того, що у справі, яка переглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованого і правильного висновку судів першої та апеляційної інстанцій.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За правилами частин першої, другої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. 

Суд апеляційної інстанції відповідно до вимог статті 367 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права є безпідставними, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій і не дають підстав для скасування оскаржуваних судових рішень.

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області року від 26 березня 2024 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 27 червня 2024 залишити без змін. 

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді 	В. В. Сердюк   	
	О. М. Осіян  	
	Н. Ю. Сакара