Справа № 420/1914/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , вч НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місце знаходження: АДРЕСА_2 , вч НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 21 січня 2025 року (документ сформований в системі Електронний суд 20.01.2025) надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , вч НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місце знаходження: АДРЕСА_2 , вч НОМЕР_3 ), в який позивач просить:
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 щодо неврахування індексації грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 , яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2016, 2017, 2018 рік з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2016, 2017, 2018 рік з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2016, 2017, 2018 роки.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2016, 2017, 2018 роки, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати індексації грошового забезпечення та з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.
Ухвалою від 24 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, в порядку ч.5 ст. 262 КАС України. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_3 (далі - Відповідач) у період з жовтня 2015 року по 16.05.2019 року включно.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.08.2021 року у справі № 160/10693/21 було зобов`язано військову частину НОМЕР_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 1 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно, із застосуванням при нарахуванні та виплаті індексації місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць) - січень 2008 року з урахуванням раніше виплачених сум.
На поштову адресу відповідача було направлено адвокатський запит №199 від 09.11.2024 року до командира військової частини НОМЕР_3 в інтересах Позивача.
Відповідачем відповіді на адвокатський запит до моменту подання позову надано не було. 
На думку позивача, за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 року включно відповідачем нараховувалась та виплачувалась щомісячна грошова допомога без врахування індексації грошового забезпечення.
Також при обрахунку допомоги на оздоровлення за 2016,2017,2018 рік не була врахована щомісячна додаткова грошова винагорода.
Так, представник позивача зазначив, що відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 року у справі №522/2738/17, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Велика Палата Верховного Суду наголосила, що встановлення підзаконним нормативно правовим актом порядку та умов виплати щомісячної додаткової грошової винагороди не може звужувати чи заперечувати права на отримання такої винагороди, встановленого актом вищої юридичної сили.
Ієрархічні колізії нормативно-правових актів долаються шляхом застосування норми, яка закріплена в нормативно-правовому акті, що має вищу юридичну силу.
Враховуючи правове регулювання спірних правовідносин, застосуванню підлягають норми Закону №2011-ХІІ та Постанови КМУ №889, а не Інструкції № 550.
З наведених вище мотивів представник позивача зазначає, що до спірних правовідносин не підлягають застосуванню норми Інструкції №260 в частині обмеження включення до грошового забезпечення, з якого нараховується грошова допомога, щомісячної додаткової грошової винагороди.
Отже, щомісячна додаткова грошова винагорода входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого обчислюється грошова допомога на оздоровлення та інші одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Щодо перерахунку щомісячної додаткової винагороди з врахуванням індексації, представник позивача зазначив, що субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку про те, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.
Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі №240/10130/19, який суд враховує в силу положень частини 5статті 242 КАС України.
Також позивач зазначає, що він має право на компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до Постанови КМУ від 15.01.2004 року № 44.
Ухвалою від 28 квітня 2025 року від відповідача витребувані докази по справі та зупинено провадження у справі до одержання витребуваних доказів.
До суду 21 січня 2026 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та витребувані судом докази.
Ухвалою від 17 лютого 2026 року поновлено провадження у справі.
Відповідно до відзив на позовну заяву відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 № 1078, індексація не є складовою грошового забезпечення, а є компенсаційною виплатою, яка здійснюється окремо.
Щодо вимоги нарахування та виплати додаткової грошової винагороди з урахуванням індексації, представник відповідача зазначає, що відповідно до п. 6 Порядку проведення індексації, у разі підвищення грошового забезпечення сума індексації зменшується або скасовується. Протягом 2016-2018 роки відбувалося підвищення грошового забезпечення військовослужбовців, що прямо впливало на розміри індексації.
Отже, розрахунок щомісячної додаткової винагороди відповідає законодавству.
Також представник відповідача вважає, що щомісячна додаткова грошова винагорода не включена до складу місячного грошового забезпечення, а отже не повинна враховуватись при розрахунку грошової допомоги на оздоровлення.
Щодо компенсації податку на доходи фізичних осіб, представник відповідача зазначив, що компенсація ПДФО не поширюється на індексацію чи додаткову грошову винагороду.
Також представник відповідача вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду.
Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, судом встановлено таке.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_5 від 26.10.2015 року № 250 полковника ОСОБА_1 , з 24 жовтня 2015 року зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення та вважати таким, що з 24 жовтня 2015 року прийняв справи та посаду заступника командира військової частини.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 03.04.2018 року № 95 полковника ОСОБА_1 , з 03 квітня 2018 року вважати таким, шо справи та посаду начальнику штабу – першого заступника командира частини та приступив до виконання службових обов`язків.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 15.05.2019 року № 274 полковника ОСОБА_1 , вважати таким, що здав справи та посаду 15 травня 2019 року та вибув до нового місця служби, з 15 травня 2019 року виключено зі списків особового складу та усіх видів забезпечення.
Судом досліджено картки особового рахунку військовослужбовця за 2015-2018 роки, та довідку №7828/ФЕС від 17.09.2025 року про нарахування та виплату індексації на виконання рішення суду по справі № 160/10693/21 від 20.09.2021 року ОСОБА_1 , який проходив службу у військовій частині НОМЕР_3 .
Проаналізувавши положення чинного законодавства, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню частково, з огляду на таке.
Щодо позовних вимог у нарахуванні та виплаті грошової допомоги на оздоровлення за 2016,2017,2018 рік з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, суд зазначає таке.
Частинами 1, 2 статті 9 Закону України № 2011-XII встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. 
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до вимог ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.
Відповідно до п. 30.1. розділу ХХХ Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оброни України від 11.06.2008 № 260, чинної на дату виникнення спірних правовідносин (далі, - Інструкція № 260), особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом та набули право на щорічну основну відпустку, один раз на рік надається грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Відповідно до п. 33.1. розділу ХХХІІІ Інструкції № 260 особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять службу за контрактом, для вирішення соціально-побутових питань один раз на рік надається матеріальна допомога в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
Згідно з п.1.2. розділу І Інструкції № 260, грошове забезпечення військовослужбовців визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання.
До складу грошового забезпечення входять:
посадовий оклад, оклад за військовим званням;
щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Розміри посадових окладів, окладів за військовими званнями, додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців установлюються відповідно до чинного законодавства.
Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Відповідно до пп. 2 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22 вересня 2010 року №899, було установлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 1 квітня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Відповідно до картки особового рахунку військовослужбовця № 1586/ФЕС від 28.02.2025 року за 01.01.2016-31.12.2016 року позивача, суд встановив, що позивачу у весь цей період щомісячно нараховувалась та виплачувалась щомісячна додаткова грошова винагорода. Так, у березні 2016 року позивачу була нарахована та виплачена щомісячна додаткова грошова допомога в розмірі 5625 грн та грошова допомога на оздоровлення в розмірі 3934,24 грн.
Відповідно до картки особового рахунку військовослужбовця № 1587/ФЕС від 28.02.2025 року за 01.01.2017-31.12.2017 року позивача, суд встановив, що позивачу у весь цей період щомісячно нараховувалась та виплачувалась щомісячна додаткова грошова винагорода. Так, у лютому 2017 року позивачу була нарахована та виплачена щомісячна додаткова грошова допомога в розмірі 5625 грн та грошова допомога на оздоровлення в розмірі 8140,50 грн.
Відповідно до картки особового рахунку військовослужбовця № 1588/ФЕС від 28.02.2025 року за 01.01.2018-31.12.2018 року позивача, суд встановив, що позивачу нараховувалась та виплачувалась щомісячна додаткова грошова винагорода тільки січень 2018 року та лютий 2018 року, грошова допомога на оздоровлення в розмірі 16888,09 грн була нарахована та виплачена у травні 2018 року.
Суд зазначає, що питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі №522/2738/17. Приймаючи постанову від 06 лютого 2019 року у вказаній справі, Велика Палата Верховного Суду дійшла таких висновків.
Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.
Такий принциповий підхід застосовується незалежно від виду виплат.
Таким чином, оскільки додаткова грошова винагорода на підставі Постанови № 889, нараховувалась і виплачувалась позивачу щомісяця, підстави вважати таку винагороду одноразовим видом грошового забезпечення відсутні.
За наведеного правового регулювання та обставин справи відповідач протиправно не включив до складу грошового забезпечення позивача, з якого нараховано одноразові види грошового забезпечення: грошова допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, щомісячну додаткову грошову винагороду, що передбачена Постановою № 889.
Такий правовий висновок був повторений у постанові Верховного Суду по справі № 620/2878/20 від 31 березня 2021 року.
Тому, вказані позовні вимоги є правомірними та належать задоволенню в частині визнання протиправною бездіяльність відповідача у нарахуванні та виплаті грошової допомоги на оздоровлення за 2016,2017 роки з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу на оздоровлення за 2016,2017 рік з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення виплачену щомісячну додаткову грошову винагороду.
Разом з цим, не належать задоволенню позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльність відповідача у нарахуванні та виплаті грошової допомоги на оздоровлення за 2018 рік з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та зобов`язання здійснити відповідний перерахунок, оскільки як підтверджено карткою особового рахунку військовослужбовця № 1588/ФЕС від 28.02.2025 року за 01.01.2018-31.12.2018 року позивача, позивачу нараховувалась та виплачувалась щомісячна додаткова грошова винагорода тільки січень 2018 року та лютий 2018 року, та грошова допомога на оздоровлення в розмірі 16888,09 грн була нарахована та виплачена у травні 2018 року, у місяці коли позивачу вже не нараховувалась та не виплачувалась щомісячна додаткова грошова винагорода, що виключає обов`язок відповідача у включенні такої до складу грошового забезпечення, з якого розраховується грошова допомога на оздоровлення. 
Щодо позовних вимог стосовно неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку грошової допомоги на оздоровлення за 2016,2017,2018 роки, суд зазначає таке.
Суд виходить з того, що індексація має спеціальний статус виплати у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, стипендії; оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер, а тому, індексація є невід`ємною складовою частиною грошового забезпечення.
Крім того, п.2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу.
Отже, індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому, вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців та поліцейських як обрахункова величина одноразової грошової допомоги при звільненні.
Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
З урахуванням викладених норм права суд доходить висновку, що нарахована та виплачена позивачу індексація грошового забезпечення як невід`ємна частина грошового забезпечення має бути включена складу грошового забезпечення, з якого позивачу повинна бути нарахована та виплачена грошова допомога на оздоровлення. 
Тому вказані позовні вимоги є правомірними та належать задоволенню.
Щодо позовних вимог - визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 щодо неврахування індексації грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно та зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати індексації грошового забезпечення, суд зазначає таке.
Згідно з статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» № 1282-XII (далі, - Закон № 1282-XII), індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 № 2017-ІІІ (далі - Закон № 2017-ІІІ) визначено право громадян на соціальні гарантії. Відповідно до вказаної статті, Законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Відповідно до статті 19 цього Закону, державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Індексація є частиною державної системи соціального захисту громадян, спрямованою на підтримання їх купівельної спроможності шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи, в тому числі для військовослужбовців.
При вирішенні питання щодо індексації слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону № 2017-ІІІ, Закону № 1282-ХІІ, та Порядку № 1078.
Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі місячного грошового забезпечення, як розрахункової величини при нарахуванні та виплаті допомоги на оздоровлення та щомісячної додаткової грошової винагороди.
Разом з тим, у рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 у справі №9-рп/2013 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Верховний Суд у постановах від 19 червня 2019 року у справі №825/1987/17, від 20 листопада 2019 року у справі №620/1892/19, від 05 лютого 2020 року у справі №825/565/17 зазначив, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
Отже, з вищенаведених норм законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, слідує, що індексація грошового забезпечення є складовою місячного грошового забезпечення військовослужбовця і повинна включатися до розрахунку грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889.
Таким чином, оскільки індексація грошового забезпечення під час проходження позивачем військової служби не була нарахована та виплачена, та нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення відповідачем проведено на виконання рішення суду по справі № 160/10693/21, суд доходить висновку, що позивач має право на перерахунок грошової допомоги на оздоровлення та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення, а тому вказані позовні вимоги належать задоволенню.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21 грудня 2021 року по справі № 820/3423/18, постанові від 29 квітня 2020 року по справі № 240/10130/19, постанові від 19 березня 2020 року по справі №820/5286/17, постанові від 26 лютого 2021 року по справі № 620/3346/19, предметом розгляду яких було, включення індексації до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обрахунок та визначення розміру грошової допомоги на оздоровлення та одноразової грошової допомоги при звільненні.
Щодо позовних вимог в частині нарахування та виплати індексації грошового забезпечення із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 року № 44, з урахуванням раніше виплачених сум, суд зазначає таке.
Так, відповідно до п. 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44, грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби. 
Згідно з п. 3 цього Порядку виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у 
зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб".
Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.
Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення (пп. 4, 5 цього Порядку). 
Верховний Суд у пункті 62 постанови від 31 травня 2021 року у справі №420/7110/19 зазначав, що обраний позивачем спосіб захисту повинен: а) відповідати змісту порушеного права (вимога повинна співвідноситися із обставинами порушення права чи законного інтересу); б) забезпечувати реальне поновлення прав у випадку задоволення позову (у результаті виконання рішення суду особа фактично повернеться в той стан, у якому перебувала до моменту порушення її права чи законного інтересу).
За таких встановлених судом обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги в цій частині є правомірними та належать задоволенню.
Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, оцінюючи встановлені факти, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та належать задоволенню частково.
У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору та відсутні докази понесення ним інших судових витрат, жодні судові витрати не належать стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд 

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , вч НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місце знаходження: АДРЕСА_2 , вч НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місце знаходження: АДРЕСА_2 , вч НОМЕР_3 ) щодо неврахування індексації грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , вч НОМЕР_2 ) щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місце знаходження: АДРЕСА_2 , вч НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , вч НОМЕР_2 ) щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місце знаходження: АДРЕСА_2 , вч НОМЕР_3 ) у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , вч НОМЕР_2 ) грошової допомоги на оздоровлення за 2016, 2017 рік з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місце знаходження: АДРЕСА_2 , вч НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , вч НОМЕР_2 ) грошову допомогу на оздоровлення за 2016, 2017 рік з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місце знаходження: АДРЕСА_2 , вч НОМЕР_3 ) щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , вч НОМЕР_2 ) грошової допомоги на оздоровлення за 2016, 2017, 2018 роки.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місце знаходження: АДРЕСА_2 , вч НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , вч НОМЕР_2 ) грошову допомогу на оздоровлення за 2016, 2017, 2018 роки, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати індексації грошового забезпечення та з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.
В іншій частині позовних вимог, - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням п.15.5 п. 15 ч.1 Перехідних положень КАС України. 
Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.
Суддя Л.Р. Юхтенко