02.03.26
22-ц/812/488/26
Провадження № 22-ц/812/488/26
ПОСТАНОВА
Іменем України
02 березня 2026 року м. Миколаїв
справа № 489/4943/25
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого Коломієць В.В. 
суддів Серебрякової Т.В., Тищук Н.О.,
переглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Інгульського районного суду м. Миколаєва, ухвалене 27 листопада 2025 року під головуванням судді Кокорєва В. В., повне судове рішення складено цього ж дня,
У С Т А Н О В И В:
У червні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі – ТОВ «Коллект Центр») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позивач зазначав, що 29 травня 2021 року між ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладений Договір № 2928515160-79759, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику кредит у сумі 3500 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,95 % за кожен день строку користування. Право вимоги за цим договором відповідно до укладеного договору факторингу між ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та ТОВ «Вердикт Капітал»» від 21 грудня 2021 року №21-12/21 , а в подальшому між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» від 10 січня 2023 року за №10-01/2023- перейшло до ТОВ «Коллект Центр».
16 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 був укладений Договір позики № 75271919, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику кредит у сумі 8480 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,99 % за кожен день строку користування. Право вимоги за вказаним договором відповідно до укладених договорів факторингу між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» від 30 грудня 2021 року №30-12/2021, а в подальшому між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» від 10 січня 2023 року за №10-01/2023- перейшло до ТОВ «Коллект Центр».
16 червня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений Договір про споживчий кредит № 102633219, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику кредит у сумі 12000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 5100 грн, які нараховуються за ставкою 1,7 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування. Право вимоги за цим договором відповідно до укладеного договору факторингу між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал»» від 30 листопада 2021 року №30-11-65, а в подальшому між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» від 10 січня 2023 року за №10-01/2023- перейшло до ТОВ «Коллект Центр».
Відповідач умови кредитних договорів не виконувала, у зв`язку з чим:
- за договором № 2928515160-79759 від 29 травня 2021 року утворилась заборгованість у розмірі 16313 грн 25 коп., що складається з: 3500 грн 00 коп. – заборгованість за тілом кредиту, 12813 грн 25коп. – заборгованість за процентами;
- за договором № 102633219 від 16 червня 2021 року утворилась заборгованість у розмірі 51887 грн 89 коп., що складається з: 7443 грн 00 коп. – заборгованість за тілом кредиту, 42644 грн 89 коп.- заборгованість за процентами, 1800 грн 00 коп. – за комісією
- за договором № 75271919 16 червня 2021 року утворилась заборгованість у розмірі 21932 грн 33 коп., що складається з: 8480 грн 00 коп. – заборгованість за тілом кредиту, 13165 грн 62 коп. – заборгованість за процентами, 247 грн 68 коп. – інфляційні збитки; 39 грн 03 коп. – 3% річних.
Всього заборгованість за вказаними договорами складає в загальному розмірі 90133 грн 47коп., яку позивач просив стягнути з відповідача. Також просив стягнути 25 000 грн витрат на правову допомогу.
У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 просила відмовити у задоволенні позову. Вказувала, що договори № 2928515160-79759 від 29.05.2021, № 102633219 від 16.06.2021, № 75271919 від 16.06.2021 не містять підписів сторін. Позивач не вказує, яким чином був надісланий та отриманий відповідачем одноразовий ідентифікатор, яким чином відповідач здійснював дії щодо реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі. Таким чином позивачем не доведено факту укладення вищевказаних договорів та відповідно погодження умов кредитування. Позивачем не надано суду доказів, який свідчив би про отримання відповідачем коштів. Також, подані позивачем копії договорів факторингу не містять будь - якої інформації, яка могла б свідчити про відступлення права вимоги саме до відповідача. Також ОСОБА_1 вказувала, що позивач неправомірно нараховує відсотки поза межами строку кредитування, а доказів зміни умов кредитного договору не надає.
Рішенням Інгульського районного суду м. Миколаєва від 27 листопада 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за договором № 2928515160-79759 від 29 травня 2021 у розмірі 16313 грн 25 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 3500 грн 00 коп., заборгованість за відсотками – 12813 грн 25 коп.; заборгованість за договором №102633219 від 16 червня 2021 у розмірі 51887 грн 89 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 7443 грн 00 коп., заборгованість за відсотками – 42644 грн 89 коп., заборгованість за комісією - 1800 грн оо коп.; заборгованість за договором № 75271919 від 16 червня 2021 року у розмірі 21932 грн 33 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 8480 грн 00 коп., заборгованість за відсотками -13165 грн 62 коп., інфляційні збитки – 247 грн 68 коп., 3% річних – 39 грн 03 коп., а всього на загальну суму 90 133 грн 47 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» 2422 грн 40 коп. судового збору та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. 
Задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідач порушила взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилася кредитна заборгованість у зазначеному позивачем розмірі, що підлягає стягненню. Витрати на правничу допомогу з урахуванням заперечення відповідача та співмірність даних витрат, складності справи та обсягом фактично наданих послуг, було зменшено до 3000 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення Інгульського районного суду м. Миколаєва від 27 листопада 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Також просила виключити із числа доказів витребувані ухвалою суду документи.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначала, що ухвалою від 18 вересня 2025 року суд неправомірно витребував докази за клопотанням позивача, поданим через місяць після подання позовної заяви. Так, позивачем на час звернення із позовом не повідомлялось про неможливість подання будь-яких доказів, крім того суд не встановлював додатковий строк для подання доказів, а тому вважає, що отримані судом документи є неналежними доказами. В матеріалах справи відсутні докази укладання договорів, а саме: відсутня оферта на укладання кредитного договору, акцепт оферти, інформація щодо того чи проходила особа яка укладала договір ідентифікацію, докази проведення такої ідентифікації, докази відправлення ідентифікатора та підтвердження використання позичальником ідентифікатора для підписання документу а отже позивачем не доведено належними доказами укладання кредитних договорів. Також позивачем не надано належних доказів, які б свідчили про отримання нею коштів, а саме первинних документів, оформлених відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а долучений лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» не містить ні підпис ні печатки, відсутня інформація щодо отримувача коштів. Крім того матеріали справи не містять підтверджень відступлення права вимоги за кредитними договорами. Тоді як належним та допустимим доказом отримання права вимоги є реєстр договорів, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Також апелянт зазначала, що заявлена позивачем заборгованість не відповідає умовам договорів, оскільки проценти нараховані за межами передбаченого договорами строку кредитування, а доказів зміни умов кредитного договору не надає.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Коллект Центр» просило відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін. Вказувало, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що між первісними кредиторами і відповідачкою були укладенні електронні договори, адже без отримання відповідачем листа до електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіну особистого кабінету і пароля кредитний договір не був би укладений. Твердження апелянта щодо відсутності доказів отримання нею грошових коштів від кредитодавця суперечать фактичним обставинам справи. На підтвердження доказів отримання нею коштів до позовної заяви було додано Лист ТОВ «ФК «ФІНЕСПРЕС», платіжне доручення ТОВ «Мілоан» та лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення». Також судом першої інстанції за їх клопотанням було витребувано виписку з рахунків відповідачки, які підтверджують отримання ОСОБА_1 кредитних коштів. Також ТОВ «Коллект Центр» вказувало, що заперечення відповідача щодо відсутності доказів відступлення прав вимоги не заслуговують на увагу, оскільки матеріали справи містять договори факторингу та акти-приймання передачі реєстру боржників та самі реєстри боржників, в яких є відповідачка. Також матеріали справи містять докази сплати грошових коштів за договорами факторингу, таким чином позивач наділений правом вимоги до відповідачки за вказаними договорами
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК справа розглядається апеляційним судом без виклику учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі.
З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Судом першої інстанції установлено і таке підтверджується матеріалами справи, що 29 травня 2021 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 2928515160-79759 «Проста позика», за умовами якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 3500 грн на строк з 29 травня по 18 червня 2021 року, тобто на 20 днів (пункти 2.1, 2.2, 2.3 кредитного договору).
ОСОБА_1 підписала кредитний договір шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором (K697CCG3).
Пунктом 2.5 кредитного договору визначено, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити товариству плату згідно Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору (додаток №1 до кредитного договору).
Згідно з пунктом 2.7 кредитного договору плата за користування кредитом нараховується в процентному значенні, за фактичну кількість днів користування кредитом, визначену у пункті 2.3 цього Договору, та починається у дату списання кредитних коштів з рахунку товариства і закінчується у дату зарахування суми кредиту та плати за користування кредитом на рахунок товариства.
В силу пункту 3.9 кредитного договору позичальник зобов`язується здійснити повернення суми кредиту та сплатити нараховані у відповідності до цього договору проценти за користування кредитом одноразовим платежем у розмірі 4860 грн шляхом зарахування власних грошових коштів на рахунок товариства не пізніше 18 червня 2021 року.
Відповідно до п. 9.4 Договору позичальник сплачує товариству плату за користування кредитом з розрахунку 702 % річних. В п. 9.7 договору сторони домовились, що після закінчення строку дії договору, проценти за користування кредитом можуть бути нараховані згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі передбаченому п.п. 9.4 цього Договору та підлягають сплаті не пізніш дня, що слідує за днем відправлення відповідної вимоги позикодавця позичальнику засобами ІТС та/чи на адресу електронної пошти позичальника.
21 грудня 2021 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» і ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №21-12/21, за умовами якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» за плату своє право грошової вимоги до боржників за рядом кредитних договорів, у тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором№ 2928515160-79759.
10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, згідно якого ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до боржників, вказаних в Реєстрі боржників.
Згідно з актом прийому-передачі реєстру боржників від 10 січня 2023 року, за Договором факторингу №10-01/2023 від 10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» передав, а ТОВ «Коллект Центр» прийняв реєстр боржників до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 10 січня 2023 року до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги 10-01/2023 від 10 січня 2023 року ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором№ 2928515160-79759 у загальному розмірі 16313,25 грн., з яких: 3500 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 12813 грн. заборгованість за відсотками.
Також судом встановлено, що 16 червня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № 102633219 (Електронна форма), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний відповідачем у порядку, визначеному ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" (а.с 31-34). 
Згідно з пунктами 1.2, 1.3, 1.4, 1.5.1, 1.5.2, 1.6 Кредитного договору сторони визначили, що розмір наданого кредиту – 12000 грн., проценти за користування кредитом: 5100 грн, які нараховуються за ставкою 1,70% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, стандартна (базова) процентна ставка за кредитом – 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, комісія за надання кредиту 1800 грн., яка нараховується за ставкою 15% від суми кредиту одноразово. Кредит надається строком на 25 днів з 16.06.2021 року, термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом – 11.07.2021 року.
Указане свідчать про те, що умовами кредитного договору сторони погодили порядок продовження строку кредитування, умови і строк нарахування процентів за користування кредитом.
Відповідно до пункту 2.4.1 позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого пунктом 1.4 (11 липня 2021 року), а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування.
У випадку, якщо станом на дату закінчення строку кредитування (настання дати повернення кредиту) будуть існувати будь-які боргові зобов`язання позичальника за цим договором, у тому числі, а не виключно, плата за кредит, пеня та/або інші платежі на користь кредитодавця встановлені умовами цього договору, то така заборгованість повинна бути сплачена позичальником одночасно з поверненням кредиту в термін, передбачений пунктом 1.4 договору або у дату завершення періоду пролонгації. Якщо заборгованість не буде погашена після завершення строку кредитування визначеного згідно пункту 1.3 та пункту 2.3 цього договору, виконання зобов`язань зі сплати платежів вважається простроченим позичальником та передбачає настання наслідків обумовлених розділом 4, пунктом 3.2.5 договору (пункт 2.4.2 договору).
Пунктом 4.2 розділу 4 кредитного договори сторони погодили, що у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою пунктом 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів у розумінні частини другої статті 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої пунктом 1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця.
У цьому випадку, кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.
За п. 6.4. договору укладення кредитодавцем договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню кредитодавцем ідентичного за змістом договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки.
Згідно з п. 6.5. договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.
Довідкою про ідентифікацію підтверджується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з якою укладено договір № 102633219 від 16.06.2021 року, ідентифікований ТОВ «Мілоан». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор – R30864; дата відправки ідентифікатора позичальнику – 16.06.2021; номер телефону на який було відправлено ідентифікатор – НОМЕР_2 .
Факт перерахування 12000 грн 16.06.2021 ТОВ «Мілоан» на платіжну картку № НОМЕР_3 підтверджено платіжним дорученням № 28816154 від 16.06.2021 року (а.с. 53 зв.).
30 листопада 2021 року було укладено договір факторингу № 30-11-65, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за укладеним із ОСОБА_1 договором № 102633219 від 16.06.2021 року, що підтверджується Реєстром Боржників до договору факторингу № 30-11-65.
10 січня 2023 року було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за укладеним із ОСОБА_1 договором № 102633219 від 16.06.2021 року, що підтверджується Реєстром Боржників до договору № 10-01/2023.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 10 січня 2023 року до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги 10-01/2023 від 10 січня 2023 року ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 102633219 у загальному розмірі 51887,89 грн., з яких: 7443 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 42644,89 грн. заборгованість за відсотками, 1800 грн заборгованість за комісією.
16 червня 2021 року між ТОВ «Фінасова компанія «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та відповідачкою був укладений договір позики № 75271919, відповідно до умов якого позикодавець зобов`язався передати у власність позичальнику грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити проценти від суми позики (п..1 договору).
Відповідно до п.п. 2.1, 2.2., 2.3 вказаного договору сума позики 8480 грн.00 коп., кредит надається строком на 30 днів, до 16 липня 2021 року, за користування яким позичальник сплачує позикодавцю 1,99% у день. Тип процентної ставки фіксований. Розмір процентів за понадстрокове користування позикою (її частиною) складають 2,70% у день, знижена процента ставка становить 1,00% у день.
Підписанням цього договору позичальник підтвердив, що: позичальник ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачені статтею 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг»; позичальник ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з Офіційними Правилами програми лояльності для споживачів послуг ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», у якій визначені умови застосування зниженої процентної ставки, а також із правилами постійно діючої акції під умовною назвою OH MY FREEDOM (перша позика 0,01%) для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», розміщених за адресою https://mycredit.ua/ua/akcii (п.5.1. Договору).
Згідно із пунктом 5.2. договору позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідків укладення цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі.
Відповідно до пункту 12 цього договору він укладений дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт пропозиції), та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного у письмовій формі (а.с. 37).
Додатком №1 до договору позики №75271919 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 16.06.2021 є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 42 зв.)
ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, надавши відповідачу грошові кошти в обумовленому Договором розмірі, що підтверджується листом ТОВ «ФК «Фінекспрес» про прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного між компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції: 1) дата 16.06.2021; 2) номер платежу 0е67cdd5-457a-4fa2-aa8e-67569bb0ceef; 3) сума 8480,00 грн.; 4) отримувач Озтюрк Олена - ЕПЗ номер НОМЕР_4 . (а.с.56).
До позовної заяви позивачем надано Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), затверджені директором товариства наказом №11/02/2021 від 11.02.2021.
Згідно з п.6.1 Правил за користування позикою позичальник сплачує товариству проценти у розмірах, визначених у договорі позики. Позичальник зобов`язаний повернути отриману суму позики та проценти за користування нею відповідно до умов укладеного договору позики.
Відповідно до п.6.2, 6.8, 6.8.1. Правил проценти за користування позикою нараховуються на суму позики (її залишок), виходячи із строку фактичного користування позикою сторони домовились, що уразі неповернення позичальником заборгованості у встановлені договором строки товариство має право : нараховувати проценти за понадстрокове користування позикою (її частиною) у порядку визначеному цими Правилами та договором позики.
30 грудня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №30-12/2021, за яким 
ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №№ 75271919.
10 січня 2023 року було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75271919.
Відповідно до Реєстру Боржників до договору № 10-01/2023 від ТОВ «Вердикт Капітал» до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 75271919 у загальному розмірі 8480 грн 00 коп. – заборгованість за тілом кредиту, 13165 грн 62 коп. – заборгованість за процентами, 247 грн 68 коп. – за комісією; 39 грн 03 коп. – 3 % річних.
Вищевказані кредитні договори були укладені позичальником ОСОБА_1 в електронній формі та підписані позичальником електронним підписом.
Отже, Договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України "Про електронну комерцію" прирівнюється до письмової форми.
При укладенні спірних кредитних договорів № 2928515160-79759, №102633219, № 75271919 відповідачкою здійснені дії, які чітко свідчать про її свідомий вибір щодо укладення договору. Без здійснення входу на сайт ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс», ТОВ «Мілоан», ТОВ «Фінасова компанія «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» без її ідентифікації та верифікації її платіжної картки, без підписання кредитного договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором, укладення договору було б неможливе. ОСОБА_1 повідомила власні персональні дані, в тому числі реєстраційний номер облікової карти платника податків, адресу проживання, номер банківської карти, номер мобільного телефону, адресу електронної пошти.
Довідка ТОВ «Універсальні платіжні рішення», видана ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» на підставі договору ФК-П-20/08-08 від 20.08.2020 року про надання послуг з переказу грошових коштів (переказу на картку), підтверджує успішну операцію, а саме проведення платежу 29 травня 2021 року у сумі 3500 грн, відправлені на номер карти: 4149-62ХХХХХХ-9702.
Факт перерахування 12000 грн 16.06.2021 ТОВ «Мілоан» на платіжну картку № НОМЕР_3 підтверджено платіжним дорученням № 28816154 від 16.06.2021 року .
Лист ТОВ «ФК «Фінекспрес» підтверджує успішну операцію з перерахування ОСОБА_1 на платіжну картку НОМЕР_4 8480 грн.
Наданою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» випискою з рахунку по банківській картці відповідачки № НОМЕР_4 за період з 16.06.2021по 23.06.2021 року та за карткою № НОМЕР_5 за період з 29.05.2021 року по 05.06.2021 року підтверджується зарахування 29 травня 2021 року коштів у сумі 3 500 грн., 16 червня 2021 року в сумі 12000 грн. та 16 червня 2021 року в сумі 8480 грн.
Доказів, які б заперечували факт перерахування кредитних коштів за вищевказаними договорами ОСОБА_1 , не надано. 
Отже відповідачкою отримання коштів за кредитним договором № 2928515160-79759 від 29 травня 2021 року в розмірі 3500 грн., за кредитним договором №102633219 від 16 червня 2021 року в розмірі 12000 грн та за кредитним договором № 75271919 від 16 червня 2021 року в розмірі 8480 грн 00 коп. не спростовано.
За такого, на підставі наявних в матеріалах справи доказів суд першої інстанції вірно вважав доведеними факт укладання ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 , ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 кредитних договорів в електронній формі та виконання кредиторами своїх обов`язків за цими договорами, а саме надання грошових коштів відповідачу у розмірі та на умовах, встановлених договором.
Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо відсутності належних доказів укладання кредитних договорів з відповідачкою та отримання нею коштів за кредитними договорами є необґрунтованими. 
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. 
У силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Положеннями ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Абзацем першим частини першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
В обґрунтування наявності заборгованості відповідачки за договором №2928515160-79759 від 29.05.2021 року позивачем надано довідку-розрахунок про стан заборгованості ОСОБА_1 , згідно якої заборгованість складає: 3500 грн - основний борг; 12813,25 грн - проценти.
Доказів повернення кредитору отриманих у кредит коштів чи сплати процентів відповідачкою не надано.
Встановивши, що ОСОБА_1 не виконує належним чином зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором.
Разом із тим, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги щодо відсутності підстав для стягнення процентів згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України поза межами двадцятиденного строку договору. 
Так, в матеріалах справи відсутні докази про направлення відповідної вимоги позикодавця позичальнику засобами ІТС та/чи на адресу її електронної пошти відповідно до умов п. 9.7 Договору, отже відсутні підстави вважати, що кредитодавець мав право нараховувати відсотки протягом довшого строку, ніж 20 днів з дня укладення договору позики і до 18.06.2021 включно.
Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає правомірною та такою, що відповідає вимогам чинного законодавства та погодженим сторонами умовам договору вимогу позивача про стягнення із відповідача на його користь відсотків за користування позикою у розмірі 4860 грн 00 коп., виходячи із умов п. 3.9 Договору.
За такого рішення суду в частині розміру заборгованості за процентами за вказаним кредитним договором, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача підлягають зміні, а саме: до 4860 грн 00 коп.
В обґрунтування наявності заборгованості відповідачки за договором №102633219 від 16.06.2021 року позивачем надано довідку-розрахунок про стан заборгованості ОСОБА_1 , згідно якої заборгованість складає: 7443 грн - основний борг; 42644,89 грн – проценти, 1800 грн.- комісія.
Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про виконання відповідачкою своїх зобов`язань з повернення коштів за тілом кредиту у строк, визначений договором (11 липня 2021 року). Відтак ОСОБА_1 продовжила користуватись кредитними коштами, а тому пролонгація дії кредитного договору відбулась автоматично на 60 календарних днів, що відповідає пункту 2.3 договору. тобто по 09 вересня 2021 року.
Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що умовами укладеного сторонами договору строк кредитування обмежується 25 днями, з огляду на таке.
Матеріалами справи встановлено, що умовами договору про споживчий кредит (пункт 1.4) визначено, що терміном повернення кредиту, сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом є 11 липня 2021 року. Проте пункт 2.3 договору передбачає його пролонгацію, як на пільгових, так і стандартних умовах. 
Так, умови пролонгації на пільгових умовах передбачені пунктом 2.3.1.1 договору, згідно якому Позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитовцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі - Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Встановлено строк продовження кредитування на 3 дні зі сплатою комісії 3 % від суми поточного залишку кредиту, на 7 днів зі сплатою комісії 5,00 % від суми поточного залишку кредиту, на 15 днів зі сплатою комісії 10 % від суми поточного залишку кредиту.
Пунктом 2.3.1.2 договору передбачені умови пролонгації на стандартних (базових) умовах. Вказаним пунктом визначено, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в пункті 1.6 цього договору.
Указане свідчать про те, що умовами кредитного договору сторони погодили порядок продовження строку кредитування, умови і строк нарахування процентів за користування кредитом.
Відповідно до пункту 2.4.1 позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого пунктом 1.4 (23 вересня 2021 року), а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування.
У випадку, якщо станом на дату закінчення строку кредитування (настання дати повернення кредиту) будуть існувати будь-які боргові зобов`язання позичальника за цим договором, у тому числі, а не виключно, плата за кредит, пеня та/або інші платежі на користь кредитодавця встановлені умовами цього договору, то така заборгованість повинна бути сплачена позичальником одночасно з поверненням кредиту в термін, передбачений пунктом 1.4 договору або у дату завершення періоду пролонгації. Якщо заборгованість не буде погашена після завершення строку кредитування визначеного згідно пункту 1.3 та пункту 2.3 цього договору, виконання зобов`язань зі сплати платежів вважається простроченим позичальником та передбачає настання наслідків обумовлених розділом 4, пунктом 3.2.5 договору (пункт 2.4.2 договору).
Пунктом 4.2 розділу 4 кредитного договори сторони погодили, що у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою пунктом 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів у розумінні частини другої статті 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої пунктом 1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця.
У цьому випадку, кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.
Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про виконання відповідачем своїх зобов`язань з повернення коштів за тілом кредиту у строк, визначений договором (11 липня 2021 року). Відтак ОСОБА_1 продовжила користуватись кредитними коштами, а тому пролонгація дії кредитного договору відбулась автоматично на 60 календарних днів, що відповідає пункту 2.3 договору. 
Поряд з цим, системний аналіз положень п.п. 1.1 - 1.4 кредитного Договору щодо порядку та строку кредитування (25 днів), п.п. 2.2-2.4 кредитного Договору щодо пролонгації (60 днів), дають підстави для висновку, що термін користування кредитними грошима розпочався 16 червня 2021 року та закінчився 09 вересня 2021 року, оскільки за вищевказаними погодженими сторонами умовами кредитного Договору не передбачено можливість його подальшої пролонгації.
Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за відсотками (плати за користування кредитом) після закінчення попередньо визначеного строку кредитування, який було пролонговано, але не звернув увагу, що позивачем нараховувались проценти і після пролонгованого строку на 60 днів на підставі пункту 4.2 Договору.
Проте враховуючи, що позивачем не надано доказів звернення кредитора з вимогою до позичальника про сплату процентів за період після погодженого строку кредитування з урахуванням пролонгації, як передбачено пунктом 4.2 Договору, апеляційний суд вважає, що обов`язок позичальника по сплаті таких процентів не настав, у зв`язку з чим підстав для їх стягнення з відповідача на користь позивача немає.
Отже, нараховані позивачем після 09 вересня 2021 року відсотки в сумі 3 507грн09коп. не підлягають стягненню з відповідача.
В обґрунтування наявності заборгованості відповідачки за договором №75271919 від 16.06.2021 року позивачем надано довідку-розрахунок про стан заборгованості ОСОБА_1 , згідно якої заборгованість складає: у загальному розмірі 8480 грн 00 коп. – заборгованість за тілом кредиту, 13165 грн 62 коп. – заборгованість за процентами, 247 грн 68 коп. – інфляційні збитки; 39 грн 03 коп. – 3 % річних.
Доказів повернення кредитору отриманих у кредит коштів відповідачкою не надано.
Встановивши, що ОСОБА_1 не виконує належним чином зобов`язання з повернення кредиту, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором.
Разом із тим, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що сторонами не погоджено умови пролонгації строку кредитування за вищевказаним договором.
Так, обґрунтовуючи вимоги про узгодження з відповідачкою умов пролонгації строку кредитування ТОВ «Коллект Центр» посилалося на Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів».
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Правила розуміла відповідачка та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи кредитний договір, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо пролонгації договору.
Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Так, Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису ОСОБА_1 , тому їх не можна розцінювати як частину договору позики, укладеного сторонами 16 червня 2021 року.
Викладене відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.
Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді можливість пролонгації і відповідно нарахування відсотків протягом довшого строку, ніж 30 днів з дня укладення договору позики і до 16.07.2021 включно.
У постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
Також, з наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, ОСОБА_1 частково погашала кредит на загальну суму 7577,31 грн. які були зараховані як плата за відсотками.
Таким чином, зазначена сума підлягає врахуванню на погашення кредиту на умовах погоджених між сторонами.
Залишок до сплати складає 3434 грн. 09 коп., та 3%річних в межах позовних вимог складають – 15,80 грн, інфляційні втрати – 100,30 грн.
З огляду на викладене з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість: 
- за Договором № 2928515160-79759 від 29.05.2021 у розмірі 8360 грн. 00 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 3500 грн., заборгованість за відсотками - 4860 грн.; 
- за Договором №102633219 від 16.06.2021 у розмірі 16375 грн 00 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 7443 грн., заборгованість за відсотками - 7132 грн., заборгованість за комісією - 1800 грн.; 
- за Договором № 75271919 від 16.06.2021 у розмірі 3550 грн 19 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 3434 грн 09 коп., інфляційні збитки - 15,80 грн., 3% річних - 100,30 грн.
Всього у загальному розмірі - 28 285 грн 19 коп. 
За таких обставин, оскільки суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи щодо змісту умов укладених відповідачкою кредитних договорів, що призвело до помилкового визначення розміру заборгованості, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 , то відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України судове рішення підлягає зміні.
Посилання апеляційної скарги на те, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, витребувавши у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» виписки по рахунку відповідачки, - колегія суддів відхиляє. Так, частиною першою статті 84 ЦПК України передбачено що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
Постановляючи 18 вересня 2025 року ухвалу про витребування у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» виписки по рахунку відповідачки, суд першої інстанції правильно виходив з того, що звертаючись 22 липня 2025 року до суду із клопотанням про витребування доказів та поновленням строку на його подання, позивач зазначав, що про заперечення відповідачкою факту отримання кредитних коштів їм стало відомо після отримання відзиву ОСОБА_1 на позовну заяву, в зв`язку із чим просили поновити строк на подачу клопотання про витребування доказів. Також ТОВ «Коллект Центр» зазначало, що виписку з відображенням операцій на рахунку позивач позбавлений можливості подати у силу Закону України "Про банки та банківську діяльність", що свідчить про неможливість самостійно отримати докази у даній справі.
За такого суд першої інстанції з метою повного і всебічного дослідження обставин справи, обґрунтовано на підставі ч. 1 ст. 84 ЦПК України постановив ухвалу про витребування доказів, поновивши позивачу строк на подачу клопотання про витребування доказів.
Не заслуговують на увагу, посилання апеляційної скарги на недоведеність відступлення права вимоги до ТОВ «Коллект Центр»
Так, з матеріалів справи слідує, що позивачем було надано копії договору факторингу № 30-11-65 від 30 листопада 2021 року, договору факторингу №30-12/2021 від 30 грудня 2021 року, договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 21-12/21 від 21 грудня 2021 року, договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року. Також надано копії актів прийому-передачі Реєстру боржників, копії платіжних доручень з оплати за відступлення прав вимог за цими договорами. З копії реєстру боржників до договору факторингу від 30 листопада 2021 року, від 21 грудня 2021 року, від 30 грудня 2021 року та реєстрів боржників від 10 січня 2023 року до договорів про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги убачається, що ці документи містять інформацію про відповідачку та номер кредитного договору, укладеного між нею та ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс», між нею та ТОВ «Фінасова компанія «1 Безпечне агенство необхідних кредитів», між нею та ТОВ «Мілоан». Вказані документи підписані представниками, як фактора, так і клієнта, а підписи їх представників скріплені печатками юридичних осіб, а отже є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах (а.с. 68-83, 87--95)
З огляду на викладене апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1, 2, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У зв`язку із частковим задоволенням позову рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача судового збору за позовну заяву підлягає зміні шляхом зменшення суми таких витрат з 2422 грн 40 коп. до 760 грн 15 коп. 
Виходячи із принципу пропорційності до задоволених вимог також підлягає зміні рішення в частині розміру стягнутих з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» витрат на професійну правничу допомогу, з 3000 грн 00 коп. до 940 грн 00 коп. (31,38%).
Крім того, у зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 3116 грн 70 коп. судового збору, сплаченого за апеляційну скаргу.
Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд 
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Інгульського районного суду м. Миколаєва від 27 листопада 2025 року в частині розміру стягнутої з ОСОБА_1 заборгованості за кредитними договорами та судових витрат - змінити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (код ЄДРПОУ 44276926, місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306) заборгованість за Договором № 2928515160-79759 від 29.05.2021 у розмірі 8360 грн. 00 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 3500 грн., заборгованість за відсотками - 4860 грн.; заборгованість за Договором №102633219 від 16.06.2021 у розмірі 16375 грн 00 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 7443 грн., заборгованість за відсотками - 7132 грн., заборгованість за комісією - 1800 грн.; заборгованість за Договором № 75271919 від 16.06.2021 у розмірі 3550 грн 19 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 3434 грн 09 коп., інфляційні збитки - 15,80 грн., 3% річних - 100,30 грн., а всього на загальну суму 28 285 грн 19 коп. (двадцять вісім тисяч двісті вісімдесят п`ять гривень дев`ятнадцять копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 760 грн 15 коп. (сімсот шістдесят гривень п`ятнадцять копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 940 грн 00 коп. дев`ятсот сорок гривень).
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 судовий збір апеляційну скаргу в розмірі 3116 грн 70 коп. (три тисячі сто шістнадцять гривень сімдесят копійок) 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного судового рішення в порядку і випадках, передбачених 389 ЦПК України.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді: Т.В. Серебрякова

Н.О. Тищук

Повна постанова складена 05 березня 2026 року