ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" березня 2026 р. Справа№ 920/214/23(920/1411/25)
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Отрюха Б.В.
суддів: Остапенка О.М. 
Сотнікова С.В. 

Секретар судового засідання: Басараба К.Ю.

За участю представників учасників справи:
Представники учасників справи у судове засідання не з`явилися
Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Агротехніки» арбітражного керуючого Бандоли Олександра Олексійовича на рішення Господарського суду Сумської області від 15.12.2025 у справі № 920/214/23(920/1411/25) в частині відмови позовних вимог (суддя Соп`яненко О.Ю., повний текст рішення складено та підписано - 16.12.2025)

за позовом ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Агротехніки» арбітражного керуючого Бандоли Олександра Олексійовича 
до 1) ОСОБА_1 
2) ОСОБА_2 
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:
1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Альбіон» 
2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Бл Лізинг» 
3) Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест Лізинг» 
4) Публічного акціонерного товариства «Мтб Банк» 
5) Акціонерного товариства «Кредобанк» 
6) Підприємства «Дойче Аграртехнік» 
7) ОСОБА_3 
про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, витребування майна та скасування державної реєстрації

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду Сумської області від 15.12.2025 у справі № 920/214/23(920/1411/25) (суддя Соп`яненко О.Ю., повний текст рішення складено та підписано - 16.12.2025), зокрема, позов задоволено частково; визнано недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу № 8046/2023/3591873 від 06.01.2023, що укладений між ТОВ «Світ Агротехніки» та ОСОБА_2 , відповідно до якого відчужено FORD FOCUS, загальний легковий універсал, 2018 року випуску, колір білий, VIN НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , ціна продажу 5000,00 грн; в іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із вищевказаним рішенням, ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Агротехніки» арбітражний керуючий Бандола Олександр Олексійович звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 15.12.2025 по справі № 920/214/23(920/1411/25) в частині відмови від задоволення вимог про: 1) витребування у ОСОБА_1 на користь ТОВ «Світ Агротехніки» транспортний засіб FORD FOCUS, загальний легковий універсал, 2018 року випуску, колір білий, VIN НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_3 ; 2) скасування державної реєстрації транспортного засобу FORD FOCUS, загальний легковий універсал, 2018 року випуску, колір білий, VIN НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_3 за ОСОБА_1 ; ухвалити нове рішення, в частині задоволення позовних вимог по: - витребуванню у ОСОБА_1 на користь ТОВ «Світ Агротехніки» транспортний засіб FORD FOCUS, загальний легковий універсал, 2018 року випуску, колір білий, VIN НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_3 ;
- скасуванню державної реєстрації транспортного засобу FORD FOCUS, загальний легковий універсал, 2018 року випуску, колір білий, VIN НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_3 за ОСОБА_1 .
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.12.2025 апеляційну скаргу у справі № 920/214/23(920/1411/25) передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Отрюх Б.В., судді: Сотніков С.В., Остапенко О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.12.2025 у справі № 920/214/23(920/1411/25) витребувано з Господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/214/23(920/1411/25) за позовом ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Агротехніки» арбітражного керуючого Бандоли Олександра Олексійовича до 1) ОСОБА_1 , 2) ОСОБА_2 за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Альбіон», 2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Бл Лізинг», 3) Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест Лізинг», 4) Публічного акціонерного товариства «Мтб Банк», 5) Акціонерного товариства «Кредобанк», 6) Підприємства «Дойче Аграртехнік», 7) ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, витребування майна та скасування державної реєстрації; відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Агротехніки» арбітражного керуючого Бандоли Олександра Олексійовича на рішення Господарського суду Сумської області від 15.12.2025 у справі № 920/214/23(920/1411/25) в частині відмови позовних вимог до надходження матеріалів даної справи до Північного апеляційного господарського суду.
12.01.2026 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 920/214/23(920/1411/25).
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/170/26 від 20.01.2026 у зв`язку із перебуванням судді Сотнікова С.В., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці з 19.01.2026, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 920/214/23(920/1411/25).
Згідно з витягом до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.01.2026 апеляційну скаргу у справі № 920/214/23(920/1411/25) передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Козир Т.П., Остапенко О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2026 у справі № 920/214/23(920/1411/25), серед іншого, апеляційну скаргу ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Агротехніки» арбітражного керуючого Бандоли Олександра Олексійовича на рішення Господарського суду Сумської області від 15.12.2025 у справі № 920/214/23(920/1411/25) залишено без руху.
23.01.2026 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Агротехніки» арбітражного керуючого Бандоли Олександра Олексійовича надійшло клопотання. Суд приймає дане клопотання, як заяву про усунення недоліків.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2026 у справі № 920/214/23(920/1411/25), серед іншого, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Агротехніки» арбітражного керуючого Бандоли Олександра Олексійовича на рішення Господарського суду Сумської області від 15.12.2025 у справі № 920/214/23(920/1411/25) в частині відмови позовних вимог; розгляд апеляційної скарги ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Агротехніки» арбітражного керуючого Бандоли Олександра Олексійовича на рішення Господарського суду Сумської області від 15.12.2025 у справі № 920/214/23(920/1411/25) в частині відмови позовних вимог призначено на 25.03.2026.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/944/26 від 19.03.2026 у зв`язку із перебуванням судді Козир Т.П., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 920/214/23(920/1411/25).
Згідно з витягом до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.03.2026 апеляційну скаргу у справі № 920/214/23(920/1411/25) передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Сотніков С.В., Остапенко О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.03.2026 у справі № 920/214/23(920/1411/25) апеляційну скаргу ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Агротехніки» арбітражного керуючого Бандоли Олександра Олексійовича на рішення Господарського суду Сумської області від 15.12.2025 у справі № 920/214/23(920/1411/25) в частині відмови позовних вимог прийнято до провадження колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Сотніков С.В., Остапенко О.М.
25.03.2026 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Агротехніки» арбітражного керуючого Бандоли Олександра Олексійовича надійшла заява про відкладення розгляду справи, у зв`язку з зв`язку з неможливістю прибути у судове засідання. 
Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду у судовому засіданні 25.03.2026 розглянувши клопотання ліквідатора про відкладення розгляду справи зазначає таке.
Положеннями ст. 129 Конституції України, ст. 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Згідно з ст. 273 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.
А тому, беручи до уваги те, що заявник не додав до клопотання доказів реальної неможливості прибути в судове засідання та йому в повній мірі було надано можливість скористатися своїми процесуальними права шляхом подання апеляційної скарги, інших заяв та клопотань, тому з метою дотримання розумних строків розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.
Таким чином, враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про час, місце та дату судового засідання, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті без позивача.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини даної господарської справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при постановленні оскаржуваного судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ухвалою Господарського суду Сумської області від 18.07.2023 відкрито провадження у справі № 920/214/23 про банкрутство ТОВ «Світ Агротехніки» (код ЄДРПОУ 36947647, вул. Терещенків, буд. 44, м. Глухів, Шосткинський р-н, Сумська обл., 41400), введено процедуру розпорядження майном та мораторій на задоволення вимог кредиторів.
Постановою Господарського суду Сумської області від 20.05.2024 у справі № 920/214/23 ТОВ «Світ Агротехніки» (код ЄДРПОУ 36947647, вул. Терещенків, буд. 44, м. Глухів, Шосткинський р-н, Сумська обл., 41400) визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Бандолу Олександра Олексійовича (адреса: АДРЕСА_1 , свідоцтво № 853 від 17.07.2013).
Ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Агротехніки» арбітражний керуючий Бандола О.О. звернувся до Господарського суду Сумської області з позовною заявою про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу та витребування транспортного засобу. Відповідно до вимог позовної заяви, ліквідатор просив:
- визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу 8046/2023/3591873 від 06.01.2023, що укладений між ТОВ «Світ Агротехніки» (код ЄДРПОУ 36947647, вул. Терещенків, буд. 44, м. Глухів, Шосткинський р-н, Сумська обл., 41400) та ОСОБА_2 (код НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ), відповідно до якого відчужено FORD FOCUS, загальний легковий універсал, 2018 року випуску, колір білий, VIN НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , ціна продажу 5000,00 грн.;
- витребувати у ОСОБА_1 (код НОМЕР_5 , АДРЕСА_3 ) на користь ТОВ «Світ Агротехніки» (код ЄДРПОУ 36947647, вул. Терещенків, буд. 44, м. Глухів, Шосткинський р-н, Сумська обл., 41400) транспортний засіб FORD FOCUS, загальний легковий універсал, 2018 року випуску, колір білий, VIN НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_3 ;
- скасувати державну реєстрацію FORD FOCUS, загальний легковий універсал, 2018 року випуску, колір білий, VIN НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_3 за ОСОБА_1 (код НОМЕР_5 , АДРЕСА_3 ).
В обґрунтування заяви ліквідатор зазначавав про те, що в ході ліквідаційної процедури у справі №920/214/23 ним встановлено, що 06.01.2023 між ТОВ «Світ Агротехніки» в особі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладений договір купівлі-продажу №8046/2023/3592186 транспортного засобу FOCUS, загальний легковий універсал, 2018 року випуску, колір білий, VIN НОМЕР_1 , по заниженій ціні, а саме: 5000,00 грн, яка не відповідає ринковій вартості транспортного засобу.
Відповідно до проведеної оцінки згідно договору №17-Д/25 від 24.02.2025 р. на надання послуг з професійної оціночної діяльності та звіту про оцінку № 17-Д/25/12, ринкова вартість рухомого майна FORD FOCUS, загальний легковий універсал, 2018 року випуску, колір білий, VIN НОМЕР_1 , становить 328 525,00 грн.
Відповідно до листа Головного сервісного центру МВС від 31.03.2025 за № 31/10497-7639-2025 та наданою реєстраційною картою ТЗ, транспортний засіб FORD FOCUS, загальний легковий універсал, 2018 року випуску, колір білий, VIN НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_3 зареєстровано за ОСОБА_1 .
У свою чергу позивач вказує на те, що відповідно до матеріалів справи №920/214/23 загальний розмір кредиторської заборгованості ТОВ «Світ Агротехніки» складає 608 965 954,65 грн.
Таким чином, у момент існування боргу перед кредиторами у справі №920/214/23 та в межах сумнівного періоду, встановленого ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства, за 3 роки до моменту відкриття провадження у справі про банкрутство, товариство-боржник здійснив відчуження наявних у його власності транспортних засобів за цінами, які є нижчі за ринкові.
Враховуючи викладене, позивач вказував на те, що відчуження майна боржника відбулось у період існування прострочених грошових зобов`язань та наявності відкритих судових проваджень про стягнення заборгованості з ТОВ «Світ Агротехніки», що в свою чергу призводить до висновку про протиправну поведінку останнього, що спрямована на ухилення від виконання зобов`язань перед кредиторами, шляхом його унеможливлення у зв`язку із відчуженням майна за заниженою ціною на користь третіх осіб.
У зв`язку із зазначеним, позивач просить визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу №8046/2023/3592186 від 06.01.2023, укладений між ТОВ «Світ Агротехніки» та ОСОБА_2 , витребувати у ОСОБА_1 на користь ТОВ «Світ Агротехніки» транспортний засіб FORD FOCUS, загальний легковий універсал, 2018 року випуску, колір білий, VIN НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_3 , скасувати державну реєстрацію вказаного транспортного засобу за ОСОБА_1 .
Суд першої інстанції частково задовольняючи позов, виходив з того, що боржник (ТОВ «Світ Агротехніки»), укладаючи спірний договір, діяв поза межами принципу добросовісності, що підтверджується, зокрема, тим, що спірний договір було укладено протягом підозрілого (три роки до відкриття провадження у справі про банкрутство) періоду, відповідно до якого боржник (юридична особа) відчужує майно (транспортний засіб) за ціною, нижчою за ринкову. Боржник відчужив належний йому на праві приватної власності транспортний засіб на користь відповідача за ціною, яка нижче ринкової, задля уникнення виконання зобов`язань перед кредиторами. В даному випадку боржник та відповідач-1 діяли очевидно недобросовісно та зловживали правами, оскільки вчинили оспорювані договори, які порушують майнові інтереси кредиторів і спрямовані на зменшення ліквідаційної маси боржника.
Однак, матеріали даної справи не містять доказів недобросовісності відповідача-2 ( ОСОБА_1 ) як набувача транспортного засобу, зокрема, не встановлені обставини, які б свідчили про об`єктивну обізнаність відповідача-2 про можливу незаконність вибуття майна з володіння боржника; про недобросовісну поведінку боржника та відповідача-1 ( ОСОБА_2 ) при укладенні договору купівлі-продажу транспортного засобу, що має ознаки фраудаторності.
Колегія суддів зазначає, що позивачем рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови позовних вимог, а саме витребування майна у Відповідача 2 ( ОСОБА_1 ), як добросовісного набувача, тому суд апеляційної інстанції лише в цій частині перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.
Оцінюючи обґрунтованість позовної вимоги про витребування майна від ОСОБА_1 , яка придбала автомобіль FORD FOCUS, загальний легковий універсал, 2018 року випуску, колір білий, VIN НОМЕР_1 на підставі договору купівлі-продажу від 30.04.2024, на користь ТОВ «Світ Агротехніки» колегія суддів виходить з такого.
Господарським судом Сумської області при винесені оскаржуваного рішення зазначено, що підстав для витребування майна у Відповідача 1 ( ОСОБА_1 ), як добросовісного набувача, відсутні, а позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Згідно частини другої статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник уклав договір із заінтересованою особою; боржник уклав договір дарування.
Отже, законодавство у сфері банкрутства містить спеціальні та додаткові, порівняно із нормами Цивільного кодексу України, підстави для визнання оспорюваних правочинів недійсними, і застосовуються тоді коли боржник перебуває в особливому правовому режимі, який врегульовано законодавством про банкрутство.
Відповідно до частини першої статті 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (стаття 328 ЦК України).
Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).
Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 388 ЦК України.
За змістом частини першої статті 330 ЦК України у разі, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.
Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно).
При цьому, Велика Палата Верховного Суду у постановах від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17 і від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18 сформулювала правові висновки, згідно з якими власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.
Крім цього, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20 (пункти 139-141) оспорювання ланцюга договорів купівлі-продажу майнових прав (або інших правочинів) не є ефективним способом захисту в тому випадку, коли особа відступила право вимоги, яке їй не належить (у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт), а також коли відбулось відступлення припиненого права вимоги (тобто майнового права вимоги, якого не існує на момент укладення відповідного договору в будь-якого суб`єкта), що не створює жодних правових наслідків для особи - власника майна, яке було обтяжено іпотекою.
Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом (подібна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019 у справі №914/3224/16).
Одним із предметів спору у цій справі є витребування рухомого майна з чужого володіння, а саме - автомобіля FORD FOCUS, загальний легковий універсал, 2018 року випуску, колір білий, VIN НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_3 , надалі - Транспортний засіб.
При цьому, як було зазначено вище оскаржуваним рішенням було визнано недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу № 8046/2023/3591873 від 06.01.2023, укладений між позивачем та відповідачем 2, за яким позивач продав відповідачу 2 майно, що належало позивачу на праві власності.
Враховуючи, що Транспортний засіб, належний позивачу незаконно відчужено відповідачем 2 на користь відповідача 1, спосіб захисту довго триваючого порушення права власності позивача на рухоме майно шляхом витребування його з чужого незаконного володіння саме з відповідача 1 є ефективним і правильно обраним ліквідатором банкрута способом захисту його майнових прав.
Витребування власником свого майна із чужого незаконного володіння здійснюється шляхом подання до суду віндикаційного позову. Позивачем у віндикаційному позові може бути власник майна, а відповідачем - особа, яка незаконно володіє майном, тобто заволоділа ним без достатньої правової підстави.
Факт приналежності спірного Транспортного засобу саме Позивачу підтверджено під час розгляду цієї справи та встановлено, що Відповідач 2 юридично не набув права власності на зазначене майно, тому у нього і не виникло повноважень власника щодо даного Транспортного засобу.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 388 ЦК України у разі, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно, зокрема, вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Положення наведеної статті застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.
Відповідно до усталеної практики Верховного Суду (постанови від 09.08.2018 у справі № 927/876/17, від 11.09.2018 у справі № 910/9555/16 та ін.) власник має право витребувати своє майно в усіх випадках від особи, яка заволоділа ним незаконно, без відповідної правової підстави (стаття 387 ЦК України) та від особи, яка набула його безвідплатно в особи, яка не мала право його відчужувати (частина третя статті 388 ЦК України).
Якщо майно відчужено за відплатним договором, то відповідно до частини першої статті 338 ЦК України, власник має право витребувати це майно від добросовісного набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею (було загублене, викрадене, вибуло з їхнього володіння іншим шляхом).
У разі коли відчуження майна мало місце два і більше разів після недійсного правочину, це майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 338 ЦК України.
У такому випадку діюче законодавство не пов`язує можливість витребування майна у добросовісного набувача з обставинами щодо наявності у відчужувача за останнім у ланцюгу договорів договором права відчужувати це майно.
Витребування майна від добросовісного набувача у такому випадку залежить від наявності волі на передачу цього майна у власника майна - відчужувача за першим договором у ланцюгу договорів.
Колегія суддів зауважує, що при ухвалені оскаржуваного рішення Господарський суд Сумської області не врахував, що відповідач 1 не довів, що він є добросовісним набувачем Транспортного засобу та те, що відповідно до положень статті 388 ЦК України майно, яке вибуло не за волею власника може бути витребувано у добросовісного набувача, оскільки при вибутті майна поза волею власника добросовісність набувача не перешкоджає витребуванню майна.
При цьому при зверненні до суду з позовними вимогами до відповідачів позивач застосував правильний та ефективний спосіб захисту свого порушеного права, а Господарський суд Сумської області безпідставно відмовив у витребуванні майна від відповідача 1 та скасуванні державної реєстрації Транспортного засобу за відповідачем 1.
Стосовно покладання на відповідача 1 індивідуального і надмірного тягара, пов`язаного з втратою майна та необхідністю шукати способи компенсації своїх втрат.
Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція)).
Критерії такого втручання встановлені законодавством і неодноразово зазначалися у судовій практиці.
Критерії правомірності втручання держави у право власності закладені у статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та утворюють «трискладовий тест», за допомогою якого має відбуватися оцінка відповідного втручання.
Зміст «трискладового тесту» для оцінки відповідності втручання у право власності європейським стандартам правомірності такого втручання охоплює такі критерії, які мають оцінюватися у сукупності: 1) законність вручання; 2) легітимна мета (виправданість втручання загальним інтересом); 3) справедлива рівновага між інтересами захисту права власності та загальними інтересами (дотримання принципу пропорційності між використовуваними засобами і переслідуваною метою та уникнення покладення на власника надмірного тягаря). Невідповідність втручання у право власності хоча б одному із зазначених критеріїв свідчить про протиправність втручання навіть у разі дотримання національного законодавства та (або) присудження власнику компенсації. (див. зокрема, постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2024 у справі № 917/1212/21).
Будь-які приписи, зокрема і приписи Конвенції, слід застосовувати з урахуванням обставин кожної конкретної справи, оцінюючи поведінку обох сторін спору.
Втручання держави у право мирного володіння майном повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними. Якщо можливість втручання у право мирного володіння майном передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів чи штрафів.
Втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає такого втручання. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа-добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (див. рішення ЄСПЛ у справах "Рисовський проти України" від 20.10.2011 (Rysovskyy v. Ukraine, заява № 29979/04), "Кривенький проти України" від 16.02.2017 (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07)).
Якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, стаття 1 Першого протоколу до Конвенції надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів. Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення загального ("суспільного", "публічного") інтересу, яким може бути, зокрема, інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.
Саме національні органи влади мають здійснювати первісну оцінку наявності проблеми, що становить суспільний інтерес, вирішення якої б вимагало таких заходів.
Крім того, ЄСПЛ також визнає, що й саме по собі правильне застосування законодавства може становити суспільний (загальний) інтерес (рішення від 02.11.2004 у справі "Tregubenko v. Ukraine", заява № 61333/00, пункт 54).
Будь-які приписи, зокрема і приписи Конвенції, слід застосовувати з урахуванням обставин кожної конкретної справи, оцінюючи поведінку обох сторін спору.
Право витребувати майно з огляду на доведену незаконність і безпідставність його відчуження передбачене у чинному законодавстві України. Відповідні приписи стосовно охорони права власності і регламентування підстав для витребування майна з чужого незаконного володіння є доступними, чіткими та передбачуваними.
У процедурах банкрутства суттєве значення має принцип судового нагляду, оскільки з моменту порушення щодо боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника.
Зазначений принцип полягає у нагляді за дотриманням інтересів кредиторів стосовно збереження об`єктів ліквідаційної маси, а також інтересів боржника щодо обґрунтованості грошових претензій кредиторів тощо.
З огляду на зазначене, легітимною метою у випадку витребування арбітражним керуючим майна боржника від набувача такого майна на підставі частини першої статі 388 ЦК України можна вважати судовий нагляд у процедурах банкрутства та нагляд за дотриманням інтересів кредиторів щодо збереження об`єктів ліквідаційної маси, а також інтересів боржника щодо задоволення грошових вимог кредиторів. (Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 29.05.2024 у справі №910/5808/20).
Господарським судом Сумської області встановлено, що Транспортний засіб вибув з володіння позивача поза його волею. Повернення у власність позивача вказаного майна, відчуженого поза його волею переслідує легітимну мету охорони права власності особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а також з метою дотримання таких прав відповідно до загальних інтересів суспільства.
Також, пропорційність втручання у право володіння та справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає такого втручання, в цьому випадку полягає у тому, що позивач, поза його волею був позбавлений права володіння на спірне майно.
З огляду на вищевикладене, єдиним можливим в цьому випадку способом поновлення порушеного права позивача на володіння спірним майном, який може забезпечити приведення обсягу прав сторін в контексті спірного майна у стан, який існував до його відчуження, є саме витребування належного Позивачу майна (Транспортного засобу).
Віндикація в межах провадження у справі про банкрутство є не лише способом консолідації ліквідаційної маси, оскільки захист права власності боржника, з урахуванням статті 1 Першого протоколу до Конвенції, також презюмується. Такий захист спрямований на попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном саме власником, в тому числі власником, який є боржником у провадженні у справі про банкрутство, оскільки власник майна наділений в тому числі правом на погашення власних боргів за рахунок належного йому майна. Повернення майна може прямо вплинути як на діяльність юридичної особи-боржника в цілому, так і на права керівників юридичної особи, так і на її учасників.
За встановлених у цій справі обставин, втручання у право відповідача 1 на володіння майном (Транспортним засобом) в цьому випадку переслідує легітимну мету, цей захід є пропорційним легітимній меті втручання у право та не призводить до понесення останнім індивідуального і надмірного тягаря (близькі за змістом висновки у подібних правовідносинах наведені у постанові Верховного Суду у cправі № 917/1500/18(917/1544/24) від 29.04.2025).
Стосовно відновлення прав добросовісного набувача, Господарський суд Сумської області не врахував висновок Великої Палати Верховного Суду, наведений у постанові від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17, згідно з яким добросовісний (кінцевий) набувач не позбавлений можливості відновити своє право, зокрема, пред`явивши вимогу до проміжного набувача, в якого придбав майно, про відшкодування збитків на підставі статті 661 ЦК України.
Таку ж вимогу може заявити і проміжний набувач до первинного набувача. Добросовісний набувач набуває право на таке звернення за умови задоволення судом позовних вимог власника про витребування спірного майна (подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 29.05.2024 у справі №910/5808/20).
Наведене дає підстави для висновку про те, що відповідач 1, за наявності на те правових підстав, не позбавлений можливості звернутися із відповідним позовом про відшкодування витрат, понесених у зв`язку із придбанням спірного рухомого майна.
При цьому відсутні підстави вважати, що вчиняючи такі дії Відповідач 1 понесе індивідуальний і надмірний тягар.
Відтак, втручання у право Відповідача 1 на володіння майном (Транспортним засобом) в цьому випадку переслідує легітимну мету, цей захід є пропорційним легітимній меті втручання у право та не призводить до понесення останнім індивідуального і надмірного тягаря.
Як вбачається з оскаржуваного рішення, суд першої інстанції не досліджував добросовісність набуття Транспортного засобу у власність відповідача 1, а лише констатував про відсутність доказів недобросовісності відповідача 1 ( ОСОБА_1 ) як набувача транспортного засобу.
Оскільки матеріали справи не містять доказів добросовісності набуття Транспортного засобу у власність відповідача 1, висновок Господарського суду Сумської області про відсутність підстав для витребування майна у відповідача 1, як добросовісного набувача, є неправомірним.
Отже, з урахуванням викладеного вище, судом першої інстанції, допущено порушення норм процесуального права, а саме статей 13, 14, 73-74, 76-79, 86, 236-238 ГПК України щодо розгляду справи на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності.
Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення без додержанням норм матеріального і процесуального права, належним чином не з`ясував обставини, що мають значення для справи, а відтак належить задовольнити апеляційну скаргу ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Агротехніки» арбітражного керуючого Бандоли Олександра Олексійовича на рішення Господарського суду Сумської області від 15.12.2025.
Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
З приводу висвітлення всіх доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.
За таких обставин решту аргументів сторін, окрім викладених у мотивувальній частині постанови, суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі.
Керуючись ст.ст. 129, 240, 255, 267-270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Агротехніки» арбітражного керуючого Бандоли Олександра Олексійовича на рішення Господарського суду Сумської області від 15.12.2025 у справі № 920/214/23(920/1411/25) в частині відмови позовних вимог задовольнити.
2. Рішення Господарського суду Сумської області від 15.12.2025 у справі № 920/214/23(920/1411/25) в частині відмови позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.
3. Витребувати у ОСОБА_1 (код НОМЕР_5 , АДРЕСА_3 ) на користь ТОВ «Світ Агротехніки» (код ЄДРПОУ 36947647, вул. Терещенків, буд. 44, м. Глухів, Шосткинський р-н, Сумська обл., 41400) транспортний засіб FORD FOCUS, загальний легковий універсал, 2018 року випуску, колір білий, VIN НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_3 ;
Скасувати державну реєстрацію транспортного засобу FORD FOCUS, загальний легковий універсал, 2018 року випуску, колір білий, VIN НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_3 за ОСОБА_1 (код НОМЕР_5 , АДРЕСА_3 ).
4. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги розподіляється відповідно до ст. ст. 129 та 282 Господарського процесуального кодексу України.
5. Справу № 920/214/23(920/1411/25) повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови складено та підписано - 06.04.2026.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх 

Судді О.М. Остапенко

С.В. Сотніков