ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ  ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

26 жовтня 2020 року 	Справа № 160/6812/19  	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді	Кадникової Г. В. 	 	
при секретарі судового засідання	Пасічнику Т.В. 	 	
за участі: представника позивача	Панченко О.В.	 	
представники відповідачів-1, -2 	не з`явились, 	 	
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Бісон Трейд” до відповідача-1: Дніпровської міської ради, відповідача-2: Інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради, про визнання незаконним та скасування рішення і скасування припису,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Бісон Трейд» (далі – ТОВ «Бісон Трейд», позивач) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про:
- визнання незаконним та скасування рішення Дніпровської міської ради (далі – ДМР, відповідач-1) від 27.11.2013 №44/43 «Про затвердження Правил благоустрою міста Дніпропетровська»;
- скасування припису Інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради (далі – Інспекція з питань благоустрою ДМР, відповідач-2) від 25.06.2019.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 27.06.2019 йому надійшов лист відповідача-2 додатком до якого був припис з вимогою на виконання п.12 Правил благоустрою території міста Дніпра, затверджених рішенням ДМР від 27.11.2013 №44/43 (зі змінами) як власнику (балансоутримувачу, користувачу) будинків і споруд та зобов`язано вжити заходів щодо безпечного утримання будинків і споруд , які виведені з експлуатації, відселені, визнані аварійними та довгобудів (надійне закриття входів, вікон, приямків та інших отворів, попереджувальні написи, огородження будівель і споруд, тощо) до 21.07.2019. Саме зобов`язано забезпечити надійне закриття входів вікон, приямків та інших отворів, попереджувальні написи, огородження будівель і споруд на об`єкті незавершеного будівництва за адресою: місто Дніпро, вулиця Космічна 9-А.
Позивач вважає вищезазначене прийняте рішення протиправним, адже веде до прямої вказівки на суб`єкт господарювання який проводить зазначені роботи із організації безпеки, спонукає до матеріальних втрат суб`єкта господарювання, який не є у підпорядкуванні ДМР.
Отже, на думку позивача, оскаржуване рішення винесене із перевищенням наданих повноважень та веде до повної монополії певного суб`єкта господарювання у сфері будівництва , визначеного відповідачем-1.
Позивач вважає, вищевказане рішення відповідача та прийнятий на його основі припис незаконними та просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Ухвалою суду від 17.02.2020 позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження.
Відповідач-1, заперечуючи проти позовних вимог, надав письмовий відзив на позовну заяву, який долучений до матеріалів справи.
В обґрунтування своїх заперечень відповідач-1 зазначив, що оскаржуване рішення та припис винесені в рамках чинного законодавства, посилаючись на норми Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та просить у задоволені позовних вимог відмовити повністю.
15.04.2020 ухвалою суду провадження по справі зупинено.
20.07.2020 ухвалою суду поновлено провадження по справі.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи, при її розгляді, суд виходить з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач-1 рішенням №44/43 від 27.11.2013 вирішив затвердити Правила благоустрою території міста Дніпропетровська. 20.12.2019 рішенням Дніпровської міської ради № 45/42 внесено зміни до вищевказаного рішення.
27.06.2019 до керівника ТОВ «Бісон-Трейд» надійшов лист відповідача-2 додатком до якого був припис від 25.06.2019 з вимогою виконання п.12 Правил благоустрою території міста Дніпра, затверджених оскаржуваним рішенням відповідача-1 від 27.11.2013 №44/43 (зі змінами), як власнику (балансоутримувачу, користувачу) будинків і споруд та зобов`язано вжити заходів щодо безпечного утримання будинків і споруд , які виведені з експлуатації, відселені, визнані аварійними та довгобудів (надійне закриття входів, вікон, приямків та інших отворів, попереджувальні написи, огородження будівель і споруд, тощо) до 21.07.2019. Саме зобов`язано забезпечити надійне закриття входів вікон, приямків та інших отворів, попереджувальні написи, огородження будівель і споруд на об`єкті незавершеного будівництва за адресою: місто Дніпро, вулиця Космічна 9-А.
Позивач вважає вищезазначене прийняте рішення про затвердження Правил благоустрою території міста Дніпра протиправне, адже веде до прямої вказівки на суб`єкт господарювання який проводить зазначені роботи із організації безпеки, спонукає до матеріальних втрат суб`єкта господарювання, який не є у підпорядкуванні ДМР з огляду на це рішення міської ради є по суті таким, що винесене із перевищенням наданих повноважень та веде до повної монополії певного суб`єкта господарювання у сфері будівництва , визначеного ДМР.
Позивач не погодився з вищезазначеними рішенням і приписом та звернувся з позовною заявою до суду.
При розгляді спору по суті, суд застосовує наступні норми законодавства.
Відповідно до ст. 140 Конституції України визначено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.
Особливості здійснення місцевого самоврядування в містах Києві та Севастополі визначаються окремими законами України.
Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.
Органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, є районні та обласні ради.
Питання організації управління районами в містах належить до компетенції міських рад.
Сільські, селищні, міські ради можуть дозволяти за ініціативою жителів створювати будинкові, вуличні, квартальні та інші органи самоорганізації населення і наділяти їх частиною власної компетенції, фінансів, майна.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 №7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень ч.2 ст.19, ст.144 Конституції України, ст.25, ч.14 ст.46, ч.1, 10 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, зверненні до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово після реалізації вичерпують свою дію.
З матеріалів справи вбачається, що позивач підтвердив, що фактично не згоден з приписом відповідача-2, який винесено на підставі рішення відповідача-1 №44/43 від 27.11.2013.
У судовому засіданні представник позивача фактично підтвердила, що позивач не погоджується з п.п.8 п.12.2 Правил благоустрою міста Дніпропетровська, затверджених рішенням ДМР №44/43 від 27.11.2013.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» регуляторний акт - прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання.
З огляду на вищезазначену норму, слід зробити висновок, що оскаржуване рішення є регуляторним актом.
З матеріалів справи вбачається, що процедура розробки та прийняття вказаного регуляторного акту дотримана.
Також, до рішення 44/43 внесено зміни у нерегуляторній частині рішеннями ДМР від 20.02.2019 №45/42, від 24.04.2019 №21/44 та від 25.09.2019 №118/48.
Позивач не скористався правом збільшення позовних вимог або зміни підстав, з огляду на наявні зміни до оскаржуваного рішення.
Отже, позовні вимоги про скасування рішення відпорвідача-1 належить відмовити.
Також, слід зазначити, що припис прийнятий відпорвідачем-2 з урахуванням оскаржуваного рішення відповідача-1, проте, відповідач-2, зазначаючи у приписі, зокрема про огородження будівель і споруд, не врахував, що власником земельної ділянки є ДМР, а відтак, здійсненню огородження будівель і споруд позивача передує визначення їх меж відповідачем-1.
З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача-1 для оформлення земельної ділянки, але звернення проігноровані.
Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про захист економічної конкуренції», державна політика у сфері розвитку економічної конкуренції та обмеження монополізму в господарській діяльності, здійснення заходів щодо демонополізації економіки, фінансової, матеріально-технічної, інформаційної, консультативної та іншої підтримки суб`єктів господарювання, які сприяють розвитку конкуренції, здійснюється органами державної влади, органами місцевого самоврядування та органами адміністративно-господарського управління та контролю.
Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про захист економічної конкуренції», суб`єкти господарювання, органи влади, органи місцевого самоврядування, а також органи адміністративно-господарського управління та контролю зобов`язані сприяти розвитку конкуренції та не вчиняти будь-яких неправомірних дій, які можуть мати негативний вплив на конкуренцію.
Згідно ст.16 Закону України «Про захист економічної конкуренції», органам влади та органам місцевого самоврядування забороняється делегування окремих владних повноважень об`єднанням, підприємствам та іншим суб`єктам господарювання, якщо це призводить або може призвести до недопущення, усунення, обмеження чи спотворення конкуренції.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про захист економічної конкуренції», забороняються дії чи бездіяльність органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю (колегіального органу чи посадової особи), що полягають у схиленні суб`єктів господарювання, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю до порушень законодавства про захист економічної конкуренції, створенні умов для вчинення таких порушень чи їх легітимації.
Враховуючи вищенаведені норми, слід зазначити, що п.п.8 п.12.2 Правил благоустрою міста Дніпропетровська, які затвердженні оскаржуваним рішенням, протирічать нормам монополізації у правилах в частині визначення комунального підприємства, але позивачем не наведено порушень процедури прийняття оскаржуваного рішення. 
Отже, позивачем доведено протиправність винесення оскаржуваного припису відповідача-2, тоді, як протиправність рішення відповідача-1 слід розглядати в окремому адміністративному провадження, оскільки в матеріалах справи відсутні докази нелегітимності процедури прийняття вказаного рішення.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно зі ст.90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З урахуванням принципу змагальності, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі (ст.9 КАС України), положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачають не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч.2 ст.77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1 ст.77 КАС України).
Приймаючи до уваги наведене у сукупності, враховуючи завдання та принципи адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.
На підставі ч.1 ст.139 КАС України, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, підлягають стягненню з відповідача-2 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ “Бісон Трейд” судові витрати у розмірі 1'921грн. 00коп., сплата яких підтверджується квитанцією №0.0.1538370150.1 від 29.11.2019. 
Керуючись ст.ст.90, 139, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Бісон Трейд” до відповідача-1: Дніпровської міської ради, відповідача-2: Інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради, про визнання незаконним та скасування рішення і скасування припису – задовольнити частково.
Скасувати припис Інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради від 25.06.2019р.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з Інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради (49070, м.Дніпро, просп.Дмитра Яворницького, буд.75, код ЄДРПОУ 40634559) за рахунок бюджетних асугнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Бісон Трейд” (49000, м.Дніпро, пр-т Сергія Нігояна, буд.22/26, кім.24, код ЄДРПОУ 39619774) судовий збір у розмірі 1'921грн. 00коп. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн. 00 коп.)
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення складений до 05.11.2020.

Суддя Г. В.Кадникова