Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 квітня 2026 р. Справа № 520/3408/26
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитра Волошина, розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (державний виконавець - Чорна Вікторія Володимирівна), третя особа - Головне управління ДПС у Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії
У С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправними дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чорної Вікторії Володиміровни щодо прийняття до виконання виконавчого документа - постанови № Ф-5051-56-У, виданої 15.02.2019 ГУ ДПС у Харківській області, щодо прийняття до виконання документа із закінченим строком давності;
- визнати незаконною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №80157015 від 04.02.2026, винесену державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чорною Вікторією Володимирівною;
- зобов`язати відповідача зняти арешт з банківського рахунку № НОМЕР_1 в ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", код банку 305299, позивача, накладений у межах даного провадження.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про протиправність дій державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чорної Вікторії Володимирівни щодо прийняття до виконання виконавчого документа - постанови № Ф-5051-56-У, виданої 15.02.2019 ГУ ДПС у Харківській області, із закінченим строком давності, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.
Ухвалою від 03.06.2025 відкрито спрощене провадження у справі в порядку статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу подати до суду відзив на позов. Витребувано в Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції копії матеріалів виконавчого провадження № 80157015, які були підставою для прийняття оскаржуваних рішень. Зобов`язано Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надати до суду витребувані документи протягом п`яти календарних днів із дня отримання копії даної ухвали.
Відповідач правом надати відзив на позов не скористався, у встановлений судом строк документи до суду не надходили.
Згідно з ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Разом із тим, відповідач подав до суду витребувані судом копії матеріалів виконавчого провадження. 
Ухвалою від 24.03.2026 залучено Головне управління ДПС у Харківській області в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, до участі у справі. Запропоновано третій особі подати до суду письмові пояснення. Зобов`язано Головне управління ДПС у Харківській області подати до суду письмові пояснення та відповідні докази щодо строку пред`явлення вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-5051-56-У від 15.02.2019 до виконання. Витребувані документи зобов`язано подати до суду протягом п`яти календарних днів із моменту отримання копії даної ухвали.
Третя особа 01.04.2026 подала до суду письмові пояснення, згідно яких виклала свої заперечення проти позову, зазначаючи про необґрунтованість позовних вимог. Письмових пояснень щодо строку пред`явлення вимоги про сплату боргу до суду не подано. 
Відповідно до частини 4 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом двадцяти днів після відкриття провадження у справі.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив наступне.
Державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Чорною Вікторією Володимирівною відкрито виконавче провадження № 80157015 від 04.02.2026 (з урахуванням постанови про виправлення помилки в процесуальному документі від 13.02.2026) на підставі виконавчого документа - постанови ГУ ДПС у Харківській області № Ф-5051-56-У від 15.02.2019 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ГУ ДПС у Харківській області заборгованості зі сплати єдиного внеску в розмірі 20 184,84 грн (а.с. 10-11). 
Постановою від 12.02.2026 накладено арешт на кошти боржника ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження № 80157015.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні відносини врегульовані Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VІІІ (далі Закон № 1404-VIII).
Згідно статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини другої статті 74 Закону № 1404-VIIІ рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII передбачено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: рішень інших державних органів, рішень (актів) Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.
Приписами статті 5 Закону № 1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.
Частиною першою статті 13 Закону № 1404-VIII встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Пунктом 1 ч.2 ст.18 Закону 1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII).
Надаючи оцінку обставинам щодо правомірності відкриття виконавчого провадження, суд зазначає наступне. 
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. 
Водночас закон встановлює виняток для виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган: такі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. 
Оскільки у даному випадку стягувачем є державний орган, до спірних правовідносин підлягає застосуванню саме трьохмісячний строк пред`явлення виконавчого документа до виконання. 
З матеріалів справи вбачається, що вимога від 15.02.2019 № Ф-5051-56-У могла бути пред`явлена до примусового виконання в межах трьохмісячного строку. Отже, після спливу такого строку відповідний строк пред`явлення цього виконавчого документа до виконання вважається пропущеним. 
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Третьою особою, Головним управління ДПС у Харківській області, не подано до суду жодних пояснень та відповідних доказів щодо дотримання трьохмісячного строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа - вимоги ГУ ДПС у Харківській області № Ф-5051-56-У від 15.02.2019 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ГУ ДПС у Харківській області заборгованості зі сплати єдиного внеску в розмірі 20 184,84 грн. 
Отже, суд приходить до висновку, що відповідна вимога була подана до органу державної виконавчої служби після закінчення передбаченого законом строку її пред`явлення. 
Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону України № 1404-VIII виконавчий документ підлягає поверненню стягувачу органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, зокрема у випадку пропуску встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. 
Таким чином, за наявності встановленого факту пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання державний виконавець був зобов`язаний повернути вимогу від 15.02.2019 № Ф-5051-56-У стягувачу без прийняття її до виконання. 
Натомість державним виконавцем було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження, що суперечить вимогам чинного законодавства. 
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що постанова про відкриття виконавчого провадження прийнята з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим є протиправною та підлягає скасуванню. 
Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій державного виконавця щодо прийняття до виконання виконавчого документа, суд зазначає таке. 
Суд виходить з того, що оскаржувані дії державного виконавця були реалізовані шляхом прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження № 80157015 від 04.02.2026. Саме ця постанова є індивідуальним правовим актом суб`єкта владних повноважень, який породжує правові наслідки для позивача. 
При цьому визнання протиправними дій щодо прийняття виконавчого документа до виконання саме по собі не призводить до відновлення порушеного права позивача, оскільки не скасовує правові наслідки, що настали внаслідок прийняття відповідної постанови державного виконавця. 
Належним та ефективним способом захисту у даному випадку є скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки саме цей акт є підставою для вчинення виконавчих дій у межах виконавчого провадження. 
З огляду на те, що судом вже встановлено протиправність постанови про відкриття виконавчого провадження та прийнято рішення про її скасування, додаткове визнання протиправними дій державного виконавця щодо прийняття виконавчого документа до виконання не становить ефективного способу захисту порушеного права, а тому в задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити. 
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача зняти арешт з банківського рахунку позивача, суд зазначає, що, враховуючи вищевикладені висновки про протиправність постанови державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження № 80157015 від 04.02.2026, суд дійшов висновку, що з метою ефективного захисту позивача в спірних правовідносинах слід задовольнити зазначену позовну вимогу та зобов`язати Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт з банківського рахунку ОСОБА_1 , накладений у межах виконавчого провадження провадження № 80157015 постановою від 12.02.2026.
Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд зазначає, що ухвалою від 23.02.2026 відстрочено позивачу сплату судового збору до ухвалення рішення у справі №520/3408/26.
Відповідно до частини 2 статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.
Згідно частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
З огляду на те, що сплата судових витрат позивачу була відстрочена до ухвалення рішення у справі, а позов задоволено частково, судові витрати у даній справі необхідно стягнути з обох сторін пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, виходячи з наступного розрахунку.
Так, позивачем було заявлено дві вимоги немайнового характеру: 1) визнання протиправними дій відповідача щодо прийняття до виконання виконавчого документа та, як наслідок, визнання незаконною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 80157015 від 04.02.2026; 2) зобов`язання відповідача зняти арешт з банківського рахунку позивача, накладений у межах виконавчого провадження.
Відтак, враховуючи вимоги Закону України "Про судовий збір", судовий збір мав би бути сплачений при подані позову в загальному розмірі 2 662,40 грн (за дві вимоги немайнового характеру).
Ураховуючи часткове задоволення позову (часткове задоволення першої позовної вимоги та задоволення другої позовної вимоги повністю) судовий збір, що підлягає стягненню з суб`єкта владних повноважень, складає 1 996,80 грн, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Решту суми судового збору в розмірі 665,60 грн слід стягнути з позивача.
Керуючись 6-9, 241-243, 255, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (державний виконавець - Чорна Вікторія Володимирівна) (вул. Студентська, буд. 5/6, м. Харків, 61024, ЄДРПОУ 34952393), третя особа - Головне управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, 61057, ЄДРПОУ 43983495) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження № 80157015 від 04.02.2026.
Зобов`язати Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт з банківського рахунку ОСОБА_1 , накладений у межах виконавчого провадження провадження № 80157015 постановою від 12.02.2026.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в дохід держави (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) у розмірі 665,60 (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок).
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України судові витрати зі сплати судового збору в дохід держави (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) у розмірі 1996,80 (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто шість гривень 80 копійок).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Дмитро ВОЛОШИН