П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/25448/25	
Перша інстанція: суддя Хом`якова В.В.,
повний текст судового рішення
складено 27.11.2025, м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Джабурія О.В.
суддів - Вербицької Н.В.
- Кравченка К.В.
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом  ОСОБА_1 до 18 регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - 
ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА
НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
29 липня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до адміністративного суду із позовом до 18 регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, якому просила суд :
- визнати протиправною бездіяльність 18 регіональної військово - лікарської комісії щодо нарахування та забезпечення виплати ОСОБА_1 (провідний бухгалтер 18 регіональної військово-лікарської комісії, РНОКПП НОМЕР_1 ) додаткової винагороди за виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) у розмірі 30 000,00 гривень на місяць в розрахунку пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань;
- зобов`язати 18 регіональну військово-лікарську комісію нарахувати та забезпечити виплату ОСОБА_1 (провідний бухгалтер 18 регіональної військово-лікарської комісії, РНОКПП НОМЕР_1 ) додаткової винагороди за виконання бойових (спеціальних) завдань згідно із бойовими наказами (розпорядженнями) у розмірі 30 000,00 гривень на місяць, в розрахунку пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань;
- зобов`язати 18 регіональну військово-лікарську комісію нарахувати та забезпечити виплату ОСОБА_1 (провідний бухгалтер 18 регіональної військово-лікарської комісії, РНОКПП НОМЕР_1 ) недоплаченої додаткової винагороди за виконання бойових (спеціальних) завдань згідно із бойовими наказами (розпорядженнями) з 05 вересня 2023 року у розмірі 30 000,00 гривень на місяць, в розрахунку пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що пунктом 1.1. наказу начальника 18 регіональної військово-лікарської комісії (по стройовій частині) від 16.09.2023 року №64, старший солдат ОСОБА_1 , зарахована до списків особового складу 18 регіональної військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України та з 05 вересня 2023 року прийняла справи та посаду, та приступила до виконання службових обов`язків провідного бухгалтера НОМЕР_2 регіональної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, з посадовим окладом 3080,0 грн. (8 тарифний розряд), ШПК «старший сержант», ВОС – 9020003. ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України (підпункт 2.3.1 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402). З вищенаведеного можна зробити висновок, що виплата додаткової винагороди у розмірі 30000,0 гривень з розрахунку на місяць пропорційно часу виконання завдань (заходів) здійснюється військовослужбовцям медичного складу (лікарям), які входять до складу ВЛК (а також спеціалістам інших спеціальностей, залученим для вирішення питань військово-лікарської, лікарсько-льотної експертизи), які згідно із бойовими наказами (бойових розпоряджень) виконують бойові (спеціальні) завдання - залучені до проведення військово-лікарської та лікарсько-льотної експертизи. Позивачка зверталася до відповідача 14.07.2025 року з заявою. На заяву позивачки отримано відповідь від 15.07.2025 року №2303, відповідно до якої відповідач заперечує право позивачки на отримання додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень, мотивуючи своє рішення тим, що додаткова винагорода у розмірі 30 000 грн. виплачується певним, визначеним категоріям військовослужбовців на підставі бойового наказу (бойового розпорядження), журналу бойових дій та Переліку бойових (спеціальних) завдань. Позивачка вважає безпідставним зазначені відповідачем у відповіді, мотиви невиплати додаткової винагороди, тому звернулася до суду.
Представник відповідача, заперечував проти задоволення позовних вимог, в обґрунтування своєї правової позиції зазначив, що право на отримання додаткової винагороди на період дії воєнного стану у розмірі 30000 грн., передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 № 168, мають не всі категорії військовослужбовців, а ті, хто залучений до виконання спеціальних завдань або є підтвердження безпосередньої участі у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії або перебуває у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України. Відповідач вважає вимоги позивачки безпідставними. Позивачка за своєю спеціальністю не залучена до участі у проведенні військово-лікарської та лікарсько-льотної експертизи, не входить до складу військово-лікарської комісії, щодо позивачки - провідного бухгалтера 18 РВЛК відсутні накази, рапорти про участь у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань через відсутність такої участі позивача в бойових (спеціальних) завданнях, тому право на отримання додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень відсутнє. 
Крім цього, відповідач вказує на те, що за квітень 2025 року ОСОБА_1 була виплачена додаткова винагорода 30000 грн. помилково та на даний час утримується, що підтверджується довідкою ВМКЦ ПР № 548/12675 від 20.08.2025.
Представник позивача надав відповідь на відзив, в якому посилається на те, що здійснення військово-лікарської експертизи, це не робота декількох медичних фахівців, а робота всієї установи. Кожний працівник цієї установи, є частиною загального результату роботи з досягнення цілі, для вирішення якої утворювалася установа. Таким чином, усі військовослужбовці 18 РВЛК приймають участь у проведенні військово-лікарської експертизі, а тому мають право на відповідні виплати. Законодавцем визначена імперативна норма, яка забороняє виплату додаткової винагороди лише військовослужбовцям строкової служби. Щодо інших категорій військовослужбовців, існує диспозитивна норма, виконання якої залежить від додаткових обставин, тобто є відносно визначеною.
Положення про військово- лікарську експертизу про те, що ЦВЛК має право залучати головних медичних фахівців Збройних Сил України, лікарів - спеціалістів Національного військово- медичного клінічного центру та інших закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України, спеціалістів інших спеціальностей, начальників медичної служби та представників командування (керівництва) військових частин, де проходить службу військовослужбовець, що оглядається, для вирішення питань військово-лікарської, лікарсько-льотної експертизи, свідчить проте, що окрім лікарів законодавець передбачив можливість залучення спеціалістів інших спеціальностей. Позивачка є спеціалістом залученим для вирішення питань військово-лікарської, лікарсько-льотної експертизи, яка згідно із бойовими наказами (бойових розпоряджень) виконує бойові (спеціальні) завдання - залучена до проведення військово-лікарської та лікарсько-льотної експертизи, у зв`язку чим має право на отримання додаткової винагороди у розмірі 30 000 гривень з розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань. Просить витребувати від 18 РВЛК копії наказів про виплату додаткової винагороди юристу 18 РВЛК - ОСОБА_2 за 2025 рік, якій додаткова винагорода 30000 грн. виплачувалась.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до 18 регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 
Обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу, апелянт посилався на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав. 
КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА
Пунктом 1.1. наказу начальника 18 регіональної військово-лікарської комісії (по стройовій частині) від 16.09.2023 року № 64, старший солдат ОСОБА_1 , зарахована до списків особового складу 18 регіональної військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України та з 05 вересня 2023 року прийняла справи та посаду, та приступила до виконання службових обов`язків провідного бухгалтера НОМЕР_2 регіональної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, з посадовим окладом 3080 грн. (8 тарифний розряд), , ШПК «старший сержант», ВОС – 9020003.
Позивачка отримує грошове забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (зі змінами), Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженого наказом МО України від 07 червня 2018 року №260.
Як вбачається з копії зведеної довідки Військово-медичного клінічного центру Південного регіону про розмір нарахованого та виплаченого грошового забезпечення позивачці за період з 01.10.2023 по 31.01.2024, позивачка отримувала наступні види грошового забезпечення: оклад за військовим званням; посадовий оклад; надбавка за вислугу років; надбавка за особливості проходження служби; премія; грошова допомога на оздоровлення.
Позивачка зверталася до відповідача 14.07.2025 із рапортом, в якому позивачка зазначила про те, що має право на додаткову грошову винагороду у розмірі 30000 грн. з розрахунку на місяць пропорційно часу виконання завдань. 
Листом за №2303 від 15.07.2025 позивачці була надана відповідь, в якій відповідач заперечує право позивачки на отримання додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень, мотивуючи своє рішення тим, що позивач, за своєю спеціальністю не залучений до участі у проведенні військово-лікарської та лікарсько-льотної експертизи.
Позивачка не погоджується з відмовою 18 РВЛК щодо нарахування щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 30 000,0 грн, з 05.09.2023 року, тому звернулася до суду.
В суді апеляційної інстанції апелянтом також заявлене клопотання щодо витребування доказів по справі, а саме – про витребування від 18 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України копії функціональних обов`язків юриста ОСОБА_2 за 2025 рік.
Суд вважає клопотання про витребування відомостей щодо функціональних обов`язків юриста ОСОБА_2 за 2025 рік, таким, що не підлягає задоволенню, оскільки не стосується предмету спору в даній справі. 
Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.
ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА
Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-ХІІІ (далі Закон №2232).
Відповідно до ст.1 Закону №2011 соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII (далі - Закон №2011) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Абзацом 2 ч.4 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Частино 3 ст.9 Закону №2011 встановлено, що грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704 (далі - Постанова №704) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно із п.8 Постанови №704 умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.
Так, наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 року за №745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260).
Відповідно до п.17 Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Указом Президента України від 24.02.2022 року №64 в Україні введено воєнний стан, який триває і на час розгляду даної справи судом апеляційної інстанції.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнята постанова №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).
Пунктом 1-1 Постанови №168 установлено, що на період воєнного стану:
військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. У разі виконання бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території держави-агресора військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання таких завдань;
військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), виплачується додаткова винагорода у розмірі 50000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань відповідно до умов, визначених Міністерством оборони;
військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.
Виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 постанови №168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022 року.
Отже, приписами Постанови №168 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) уповноважено керівників державних органів визначати не тільки порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також її розмір (в розмірі до 30000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань).
Відповідно до ч.13 ст.2 Закону №2232 громадяни України, які перебувають на військовому обліку, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються, направляються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями та іншими спеціальностями в Службі безпеки України під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд, крім випадків, передбачених цим Законом. Порядок проведення медичного огляду затверджується відповідно Міністерством оборони України, центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, Службою безпеки України, Службою зовнішньої розвідки України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я. Перелік військово-облікових спеціальностей затверджується Міністерством оборони України, а інших спеціальностей в Службі безпеки України - Головою Служби безпеки України.
Відповідно до ч.13 ст.2 Закону №2232 та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи, наказом Міністра оборони України 14.08.2008 року №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 року №1109/15800 (далі Положення №402).
Згідно із п.1.2 глави 1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза - це:
- медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців, які проходять базову військову службу); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби;
- визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ;
- встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.
Згідно із п.2.1 глави 2 розділу І Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
ВЛК приймають постанови у тому числі на виїзних засіданнях та, в окремих випадках (лікування за кордоном) - дистанційно.
Документація, яка створюється (заповнюється) в процесі військово-лікарської експертизи, ведеться в паперовій або в електронній формі. Документування в електронній формі здійснюється із застосуванням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».
Пунктом 2.2 глави 2 розділу І Положення №402 визначено, що штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать:
Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК);
ВЛК регіону.
ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України (пп.2.3.1 п.2.3 глави 2 розділу І Положення №402).
Відповідно до пп.пп.2.4.1 - 2.4.4 Положення №402 призначення на посади офіцерів у штатні ВЛК погоджується з начальником ЦВЛК.
Начальник ВЛК регіону безпосередньо підпорядковується начальнику ЦВЛК. ВЛК регіону з питань військово-лікарської експертизи підпорядковуються усі позаштатні ВЛК регіону.
За рішенням ЦВЛК на ВЛК регіону, незалежно від адміністративно-територіальної зони відповідальності ВЛК за проведення військово-лікарської експертизи, покладається розгляд, контроль, затвердження постанов позаштатних постійно діючих ВЛК та прийняття, скасування, перегляд постанов про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), у тому числі які призвели до загибелі (смерті) військовослужбовців, осіб звільнених з військової служби.
На ВЛК регіону покладаються:
організація військово-лікарської експертизи, керівництво підпорядкованими ВЛК, контроль за їхньою роботою та надання їм методичної і практичної допомоги в зоні відповідальності;
контроль за організацією та проведенням медичного огляду осіб, визначених у пункті 1.2 розділу I Положення, поповнення, що прибуває для комплектування Збройних Сил України, з метою правильного розподілу його за родами військ, військовими частинами (кораблями), підрозділами та військовими спеціальностями, а також кандидатів на навчання за військовими спеціальностями з урахуванням стану здоров`я та фізичного розвитку;
розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи;
аналіз та узагальнення результатів і досвіду роботи підпорядкованих ВЛК;
проведення спільно з головними (провідними) медичними спеціалістами та іншими лікарями - спеціалістами аналізу та оцінки результатів медичного огляду військовослужбовців та інших контингентів, розробка пропозицій для покращення військово-лікарської експертизи;
організація та керівництво науковою роботою з питань військово-лікарської експертизи у підпорядкованих ВЛК;
підготовка та вдосконалення персоналу для ВЛК;
розробка та подання до ЦВЛК пропозицій з уточнення, доповнення та внесення змін до нормативно-правових актів з питань військово-лікарської експертизи;
контроль за організацією та проведенням лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників та призовників, обстеженням та медичним оглядом призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів, надання методичної та практичної допомоги органам та закладам охорони здоров`я України та ТЦК та СП у цій роботі;
проведення спільно з департаментами охорони здоров`я обласних (Київської міської) державних адміністрацій і ТЦК та СП аналізу та узагальнення результатів лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників і призовників, обстеження та медичного огляду допризовників, призовників, громадян, які вступають у ВВНЗ, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів, розроблення пропозицій щодо покращення цієї роботи;
контроль за організацією та станом лікарсько-льотної експертизи в учбових та спортивних авіаційних закладах Товариства сприянні обороні України (далі - ТСО України), які знаходяться в межах регіону.
ВЛК регіону має право:
оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення;
перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК та давати їм роз`яснення з питань військово-лікарської експертизи;
перевіряти організацію медичного огляду військовослужбовців та інших осіб у закладах охорони здоров`я (установах), військових частинах;
приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати, відміняти або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби осіб, звільнених з військової служби, на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК;
перевіряти організацію та стан лікувально-діагностичної роботи у закладах охорони здоров`я (установах), медичних підрозділах військових частин та ВВНЗ у цілях військово-лікарської експертизи;
направляти у заклади охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України на контрольне обстеження, медичний огляд, повторний медичний огляд військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців, які проходять базову військову службу), військовозобов`язаних, резервістів;
запитувати особові та пенсійні справи, медичні документи, матеріали службового (спеціального) розслідування, дізнання, досудового розслідування, характеристики, архівні довідки, витяги з наказів, актів, протоколів та інші документи, необхідні для прийняття постанови;
залучати для вирішення питань військово-лікарської експертизи головних (провідних) медичних спеціалістів та інших лікарів-спеціалістів, за необхідності - інших спеціалістів, начальників медичної служби та представників командування (керівництва) військових частин, де проходить службу військовослужбовець;
приймати постанови, а за необхідності переглядати свої постанови про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та смерті у осіб, звільнених з військової служби, з військовою службою (крім постанов ЦВЛК);
перевіряти у ТЦК та СП, закладах охорони здоров`я (установах) Автономної Республіки Крим (далі - АР Крим), областей, міста Києва, на території регіону організацію та стан лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників та призовників, медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів, результати перевірок доповідати начальнику ЦВЛК та керівникам органів місцевої державної адміністрації та місцевого самоврядування.
Так, Положенням про 18 РВЛК, затверджене наказом начальника комісії голови ЦВЛК ЗСУ від 24.06.2025 року №82) визначені функціональні обов`язки провідного бухгалтера 18 Військово-лікарської комісії.
Відповідно до п.3 Положення, на 18 РВЛК покладено завдання організації військово-лікарської експертизи. 
Організація військово-лікарської експертизи – це система медичних та організаційних заходів, що проводиться військово-лікарськими комісіями. 
Відповідно до функціональних обов`язків провідного бухгалтера 18 регіональної військово – лікарської комісії, затверджених 25.12.2024 року начальником 18 РВЛК провідний бухгалтер, зокрема
- організовує діяльність посадових осіб щодо здійснення фінансового забезпечення 18 РВЛК згідно з чинним законодавством України для якісного виконання завдань військово-лікарської експертизи;
- відповідає за фінансове забезпечення 18 РВЛК, 
- забезпечує планування та витребування коштів на потреби 18 РВЛК та в інтересах проведення військово-лікарської експертизи, 
- забезпечує фінансове обслуговування військово-лікарської експертизи 18 РВЛК, своєчасне нарахування та виплату грошового забезпечення та інших виплат особовому складу військово-лікарської експертизи 18 РВЛК.
Отже, дослідивши функціональні обов`язки, на переконання суду позивач є спеціалістом, залученим для вирішення питань військово-лікарської, лікарсько-льотної експертизи, який згідно із бойовими наказами (бойових розпоряджень) виконує бойові (спеціальні) завдання, у зв`язку чим має право на отримання додаткової винагороди у розмірі 30000,00 гривень з розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань.
З аналізу наведеного вище колегія суддів робить висновок, що виплата додаткової винагороди у розмірі 30000,00 грн. з розрахунку на місяць пропорційно часу виконання завдань (заходів) здійснюється військовослужбовцям медичного складу (лікарям), які входять до складу ВЛК (а також спеціалістам інших спеціальностей, залученим для вирішення питань військово-лікарської, лікарсько-льотної експертизи), які згідно із бойовими наказами (бойових розпоряджень) виконують бойові (спеціальні) завдання - залучені до проведення військово-лікарської та лікарсько-льотної експертизи.
Крім того, як вже зазначено вище, та встановлено з матеріалів справи, позивач вже отримував в квітні 2025 року додаткову грошову винагороду у розмірі 30000,00 грн., що підтверджується довідкою (долученої відповідачем до відзиву на позовну заяву) виданої провідному бухгалтеру 18 РВЛК ОСОБА_1 про нараховане та виплачене грошове забезпечення та інші додаткові виплати за вересень 2023 року - липень 2025 року.
Колегія суддів критично відноситься до тверджень відповідача стосовно того, що позивач не є залученим спеціалістом для вирішення питань військово – лікарської експертизи та з цього приводу зазначає. 
Завданнями за призначенням 18 Регіонального ВЛК є організація та проведення військово-лікарської експертизи у підпорядкованій штатно адміністративно-територіальній зоні.
Завдання за призначенням виконуються особовим складом 18 Регіонального ВЛК, згідно із її затвердженою організаційно-штатною структурою (штатним розписом), до якої належить військова посада позивача.
Відповідно до абзацу 5 п.2.2 глави 2 розділу І Положення №402 залучати особовий склад штатних ВЛК для вирішення питань та завдань, не пов`язаних із військово-лікарською експертизою, забороняється.
Отже, враховуючи особливості функцій держави, а саме управлінську діяльність штатних ВЛК, що полягає у вчиненні юридично значимих дій з виконання державних функцій у порядку, визначеному законом, які мають правові наслідки, а також їх правозастосовну діяльність із виконання законів і підзаконних нормативних-правових актів шляхом прийняття правозастосовного акта постанови ВЛК, законодавством України вважається, що такі функції виконуються усім особовим складом, зокрема і особовим складом 18 Регіональної ВЛК, до якого наказом відповідача зараховано й позивача.
Відтак, твердження відповідача про те, що позивач не може приймати участь у веденні військово-лікарської експертизи суперечать законодавству України та спростовуються вищевказаними нормами права.
За викладених обставин, колегія суддів робить висновок про обґрунтованість позовних вимог та протиправність бездіяльності відповідача щодо нарахування та забезпечення виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за виконання бойових (спеціальних) завдань у розмірі 30000,00 грн. на місяць в розрахунку пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань.
Відповідно до ч.3 ст.245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Таким чином, з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та з метою дотримання судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, колегія суддів робить висновок про необхідність зобов`язати 18 Регіональну ВЛК нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену додаткову винагороду за виконання бойових (спеціальних) завдань згідно із бойовими наказами (розпорядженнями) за період перебування на посаді провідного бухгалтера 18 Регіональної Військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, починаючи з 05.09.2023 року у розмірі 30000,00 грн. на місяць, в розрахунку пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань.
Статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
Згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. 
Відповідно до приписів ст.317 КАС України підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Керуючись ст. ст. 308; 311; 315; 317; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, – 
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року скасувати, прийняти по справі нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність 18 регіональної військово - лікарської комісії щодо нарахування та забезпечення виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) у розмірі 30 000,00 гривень на місяць в розрахунку пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань.
Зобов`язати 18 Регіональну Військово-лікарську комісію Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену додаткову винагороду за виконання бойових (спеціальних) завдань згідно із бойовими наказами (розпорядженнями), передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 30000,00 гривень на місяць, в розрахунку пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань, за період перебування ОСОБА_1 на посаді провідного бухгалтера управління 18 Регіональної Військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, починаючи з 05 вересня 2023 року з урахуванням фактично виплачених сум такої винагороди.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		О.В. Джабурія	
Судді	  	Н.В. Вербицька   К.В. Кравченко