ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 630/99/25      Головуючий суддя І інстанції Зінченко О. В.
Провадження № 22-ц/818/1180/26    Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про визнання фізичної особи недієздатною

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2026 року  м. Харків
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого Яцини В.Б.
суддів колегії Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Шевцової К.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Макогона Дмитра Олександровича на рішення Люботинського міського суду Харківської області від 08 жовтня 2025 року, у цивільній справі № 630/99/25, за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Макогон Дмитро Олександрович, особа, стосовно якої розглядається справа про визнання її недієздатною ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Орган опіки та піклування виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області, про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна,
в с т а н о в и в :
У січні 2025 року представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Макогон Дмитро Олександрович звернувся до Люботинського міського суду Харківської області з заявою про визнання її недієздатною ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Орган опіки та піклування виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області, про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна.
Заява мотивована тим, що ОСОБА_2 є матір?ю його дружини ОСОБА_3 , є його теща. Внаслідок захворювання на мультисудинну деменцію, не може висловлювати свої думки, не може одягатися, приготувати собі їжу, не розуміє обставин, що відбуваються навколо неї і потребує значного обсягу сторонньої допомоги. 
Вважає, що він, як один з найближчих родичів, може бути опікуном ОСОБА_2 , оскільки має можливість дбати про тещу, створювати необхідні побутові умови, догляд та лікування. Донька ОСОБА_2 – ОСОБА_3 не заперечує проти цього. 
Вказав, що він має можливість і бажання здійснювати догляд за матір?ю своєї дружини, піклуватися про неї та бути її опікуном. Він має добрий стан здоров?я, медичних протипоказань для здійснення опіки над немає, на обліку у психоневрологічному або наркологічному диспансері не перебуває.
Посилаючись на вказані обставини, уточнивши свою заяву 23 січня 2025 ОСОБА_1 просив суд: визнати недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ); встановити над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) опіку та призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) опікуном.
Рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 08 жовтня 2025 року заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_5 , особа, стосовно якої розглядається справа про визнання її недієздатною: ОСОБА_2 , заінтересовані особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Орган опіки та піклування виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області, про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна – задоволено частково.
Визнано недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої АДРЕСА_1 .
В решті вимог заяви – відмовлено.
До призначення опікуна недієздатній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладено на орган опіки та піклування виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області обов`язки зі здійснення опіки над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Встановлено дворічний строк дії рішення суду про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатною, а саме до 08 жовтня 2027 року.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Макогон Дмитро Олександрович через систему «Електронний суд» подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення в частині відмови у призначенні опікуном ОСОБА_1 та покладення на орган орган опіки та піклування виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області обов?язки зі здійснення опіки до призначення опікуна недієздатної ОСОБА_2 - скасувати, та ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 в частині призначення його опікуном ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом проігноровано факт того, що лише він виявляє бажання та має фактичну можливість бути опікуном недієздатної ОСОБА_2 .
Зазначив, що органом опіки та піклування було перевірено відповідність заявника вимогами чинного законодавства, не встановлено будь-яких обмежень щодо призначення заявника опікуном, за відсутності обставин спростування висновків доцільності призначення заявника опікуном, суд першої інстанції не врахував всіх рекомендацій спеціалізованого органу. Вказав, що вимогами чинного законодавства жодним чином не встановлено обмежень щодо призначення опікунами осіб чоловічої статі призовного віку навіть у період дії воєнного стану.
Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 оскаржує рішення суду лише в частині відмовлених вимог, тому судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції в іншій частині не переглядається.
Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представниці ОСОБА_2 – адвоката Дем`яненко О.О., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги за відсутності інших учасників справи, які були належним чином повідомлені про судове засідання, чия явка не є обов`язковою, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду в оскаржуваній частині – залишити без змін.
Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині мотивовано тим, що конституційний обов`язок боронити незалежність та територіальну цілісність України, має перевагу над бажанням заявника призовного віку бути опікуном недієздатної особи за обставин існування інших членів сім`ї, які можуть бути опікунами. Подання органу опіки та піклування про призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатної ОСОБА_2 не містить належної мотивації, а також будь-яких обґрунтувань чи мотивів з посиланням на наявні докази щодо неможливості дочок ОСОБА_2 – ОСОБА_3 та ОСОБА_4 бути її опікуном.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України (а.с. 9-10)
ОСОБА_2 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 50)
Згідно висновку судово – психіатричного експерта № 377 Харківської філії судових експертиз ДУ "Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» від 05.06.2025 р., де у пункті 23 «Відповіді на кожне поставлене питання (зазначені у пункті 17): ОСОБА_2 на теперішній час виявляє хронічний, стійкий психічний розлад у формі судинної деменції. ОСОБА_2 на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.» (а.с. 157-159).
ОСОБА_2 , згідно висновку ЛКК №5 ВІД 15.01.2025, у зв`язку із захворюванням центральної нервової системи, потребує постійного стороннього догляду на непрофесійній осонові (а.с. 8-9)
ОСОБА_4 є дочкою ОСОБА_2 , та зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 27-28, 40)
ОСОБА_3 є дочкою ОСОБА_2 та дружиною ОСОБА_1 (а.с. 13)
ОСОБА_3 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 31)
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 11-12)
ОСОБА_1 , 1987 р.н. не має протипоказань від психіатра та нарколога для здійснення огляду та опіки (а.с. 4, 51)
Рішенням Виконавчого комітету ЛМР №367 від 08.04.2025, було затверджене подання органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуна над недієздатною особою та зобов`язано надати до Люботинського міського суду Харківської області подання у справі №630/99/25 за заявою ОСОБА_1 про визнання особи недієздатною та призначення опікуна. (а.с. 182)
Згідно до подання опікунської ради при виконавчому комітеті Люботинської міської ради, підписаного головою опікунської ради В.Рубаном, є доцільним призначення опікуном над ОСОБА_2 її зятя ОСОБА_1 в разі визнання її недієздатною. Зазначено, що ОСОБА_1 виявив бажання стати опікуном та має змогу забезпечити її права та інтереси, піклується над нею, готовий взяти на себе відповідальність за її життя та здоров`я. За наслідками огляду житлово-побутових умов потенційних підопічної і опікуна, виявлено у помешканні наявність усіх комунікацій та задовільного санітарного стану та наявність кімнати у підопічної. ОСОБА_1 протипоказань за станом здоров`я не має, раніше не судимий. Характеризується позитивно. Дочки ОСОБА_2 – ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надали заяви, що не заперечують проти призначення ОСОБА_1 опікуном над їх матір`ю, бо самі вони постійно мешкають в інших населених пунктах. Інших близьких родичів, які б могли здійснювати опіку – немає. (а.с. 183-184)
Актом обстеження житлово-побутових умов від 03.03.2025 за адресою АДРЕСА_1 , було оглянуто помешкання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і встановлено наявність у будинку усіх необхідних комунікацій та належний санітарний стан. (а.с. 186)
За довідкою ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «ВІС», де ОСОБА_1 є директором, він має стабільний постійний дохід за другу половину 2024 року: як ФОП у 798581,05 грн та як директор 52200,00 грн (а.с. 190-191) Також, ОСОБА_1 має постійний дохід і у 2025 році (а.с. 232-233) Скупний дохід від підприємницької діяльності за першу половину 2025 року склав 2119791,65 грн, від роботи директором у ТОВ «Вент Інжинірінг Систем» за першу половину 2025 року склав 52200,00 грн (а.с. 247)
За довідкою КНП «Центр медико-соціальної допомоги», ОСОБА_1 із захворювань страждає на виразку ДПК у стані ремісії (а.с. 193)
ОСОБА_1 раніше не судимий, у розшуку не перебуває (а.с. 194)
Згідно до характеристики ОСН «Вільний», завіреної печаткою виконкому ЛМР 13.02.2025, ОСОБА_1 за місцем мешкання АДРЕСА_1 характеризується позитивно. (а.с. 195)
Довідкою виконкому ЛМР від 03.02.2025, підтверджується, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , та разом з ним зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с. 197)
Житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 належить на парві власності ОСОБА_3 (а.с. 239-246)
ОСОБА_1 сплачує комунальні послуги за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 248-257).
Згідно ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.
Згідно ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішення суду про це.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.
Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.
Частиною 1 статті 299 ЦПК України встановлено, що справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, стосовно якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її адвоката та представника органу опіки та піклування. З урахуванням стану здоров`я особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її участь у розгляді справи може відбуватися у режимі відеоконференції з психіатричного чи іншого лікувального закладу, в якому перебуває така особа, про що суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч. 6 ст. 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.
Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над фізичною особою, яка визнана недієздатною.
Частиною першою статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України).
Системно проаналізувавши зміст частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України, можливо дійти висновку, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18).
Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.
Положеннями статті 63 ЦК України закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.
При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.
Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог Цивільного процесуального кодексу України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (постанова Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20). 
Станом на сьогоднішній день саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи із заявою про призначення його опікуном недієздатної особи, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому напрямку, та належним чином мотивувати свій висновок про можливість призначення особи опікуном.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до частин 1, 3 статті 12, частин 1, 6 статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обов`язок по доведенню обставин покладається на сторони.
Частиною першою ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Дійсно, факт введення у державі воєнного стану чи проходження особою військової служби не може слугувати достатньою підставою для відмови у призначенні особи призивного віку опікуном, оскільки законодавством України не запроваджено особливого порядку для встановлення опіки під час воєнного стану та не встановлено імперативної заборони щодо призначення особи призивного віку під час призначення особи яка підлягає мобілізації опікуном над недієздатною фізичною особою (постанова Верховного Суду від 27 листопада 2024 року у справі №341/1526/23, провадження №61-6358св24).
Разом з тим, колегія суддів у питанні щодо призначення опікуна вважає, що суд має зважувати на найкращі інтереси підопічної особи.

Зі змісту подання про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатною тещею ОСОБА_7 , складеного опікунської ради Виконавчого комітету ЛМР Харківської міської ради , як органу опіки та піклування вбачається, що подання не містить належної мотивації, зокрема, чому саме ОСОБА_1 необхідно призначити опікуном, не зважаючи на наявність інших осіб, які можуть бути опікунами, а саме двох рідних доньок ОСОБА_7 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
З подання вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не заперечують, щоб опікуном їх матері був ОСОБА_1 , однак у ньому не зазначено обставин та доказів, які б свідчити про неможливість догляду рідних двох доньок за своєю рідною матір`ю, та суду відповідних доказів з цього приводу не надано.
При цьому як було з`ясовано судом першої інстанції у ОСОБА_7 є доньки: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . При цьому одна з цих доньок, ОСОБА_3 , є дружиною заявника ОСОБА_1 , мешкає у одному місту з матір`ю, а інша донька, ОСОБА_4 , мешкає у Чернігівській області.
За таких обставин у суду першої інстанції були обґрунтовані сумніви у тому, що за наявності двох доньок, інтереси ОСОБА_7 зможе найкращим чином може представляти її зять, заявник ОСОБА_1 , а не рідні доньки ОСОБА_7 .
Посилання заявника на неможливість проживання ОСОБА_3 в силу її психологічного стану – разом із ним та її матір`ю, не підтверджено жодним доказом. Тому, на думку суду, такі твердження ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не можуть свідчити про неможливість догляду ОСОБА_3 за своєю матір`ю та здійснення нею обов`язків опікуна щодо ОСОБА_2 
Отже, матеріали справи дійсно не місять доказів, що доньки за станом здоров`я чи з інших підстав не можуть бути опікуном своєї недієздатної матері, а доводи скарги цього висновку не спростували.
Таким чином, подання органу опіки та піклування про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном тещі ОСОБА_2 без доведення зазначених вище умов не може бути підставою для призначення його опікуном у судовому порядку.
За таких обставин, виходячи з найкращих інтересів підопічної особи, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність належних і достатніх доказів наявності передбачених законом підстав для призначення саме заявника ОСОБА_1 опікуном недієздатної ОСОБА_2 , у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції в цій частині залишенню без зміни.
Такі висновки суду відповідають змісту постанов Верховного Суду у справах № 753/1417/24 провадження № 61-15890св24 від 04 червня 2025 року, № 686/12820/24 провадження № 61-17541св24 від 21 травня 2025 року, № 641/7190/23 провадження № 61-16711св24 від 28 травня 2025 року, № 716/662/24 провадження № 61-13107св24 від 24 грудня 2024 року.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.
Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи скарги висновків суду не спростували, тому відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині - без змін.
Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
постановив :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Макогона Дмитра Олександровича – залишити без задоволення.
Рішення Люботинського міського суду Харківської області від 08 жовтня 2025 року в оскаржуваній частині – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня ухвалення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 16 березня 2026 року.

Головуючий        В.Б.Яцина

Судді колегія   Н.П.Пилипчук

О.Ю.Тичкова